П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/17260/23 
        Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.   
        Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.  

15 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O., 
представника позивача: Зайця І.О.
представника відповідача: Семенова С.В.
представника третьої особи: Іщенка Р.А.      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Міністерства фінансів України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області , треті особи, які не  заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерство фінансів України, Кам`янець-Подільське управління державної казначейської служби України Хмельницької області до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Кам`янець-Подільська міська рада про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", за участі третіх осіб Міністерства фінансів України, Кам`янець-Подільського управління державної казначейської служби України Хмельницької області, Кам`янець-Подільської міської ради, про стягнення заборгованості.
Зокрема, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену заборгованість за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 11 610 208,83 грн. та 3 217 894,53 доларів США.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача наявний податковий борг за кредитами залученими державою, який підлягає стягненню.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області та Міністерством фінансів України подані апеляційні скарги, у яких вони просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційних скаргах.
В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи підтримали доводи своїх апеляційних скарг в повному обсязі та просили суд задовольнити їх, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.11.2014 року між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кам`янець-Подільською міською радою та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" укладений Договір про субкредитування №13010-05/102 про використання позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (діючим в якості виконавця від імені Фонду чистих технологій) (Угода про позику "Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України") №8387-UA від 26.05.2014.
Згідно з преамбулою Договору за Угодою про позику Банк погодився надати Україні позику у сумі 332 000 000 (триста тридцять два мільйони) дол. США.
Відповідно до пункту 2.1 договору №13010-05/102 субкредитор рекредитує субпозичальнику частину коштів Позики у сумі 15 830 000,00 дол. та включає початкову разову комісію (0,25% від суми Субкредиту, що складає 31 000,00 дол.), на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов`язується використовувати надані кошти відповідно до умов цього Договору, Угоди про позику, виконувати інші зобов`язання, передбачені цим Договором, повернути отриману суму Субкредиту, в тому числі комісій за управління коштами, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору.
Згідно із пунктом 5.1 договору №13010-05/102 комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіка погашення, відповідно до додатку № 1 до цього договору.
У відповідності до підпункту 8.1.4 пункту 8.1 договору №13010-05/102 субпозичальник зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу основною сумою субкредиту, відсотками, маржею та іншими платежами, передбаченими цим договором.
Статтею XVIII договору №13010-05/102 встановлена відповідальність сторін. Так, відповідно до пункту 18.1 статті XVIII Договору субпозичальник несе відповідальність перед субкредитором за несвоєчасне повернення, неналежне обслуговування субкредиту та сплату інших платежів за цим Договором, всім належним йому майном, майновими правами та коштами, на які може бути звернено стягнення, а також за нецільове використання коштів субкредиту.
Пунктом 18.2 статті XVIII Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди від 10.05.2019 №13010-05/102-1 додаток 1 до Договору викладено в редакції, що додається. Додатком 1 до договору №13010-05/102 встановлена дата погашення основної суми, зокрема погашення проводиться кожного 15 червня та 15 грудня, починаючи з 15 червня 2019 року у розмірі 3,85 % частки внеску.
Відповідач - Комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код ЄДРПОУ 36588183. Основним видом діяльності підприємства за КВЕД є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області.
Підставою для звернення податкового органу до суду стала заборгованість КП "Міськтепловоденергія" перед державним бюджетом за кредитом, залученим державою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 р. № 174 “Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за позичками /фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості” (далі - Постанова № 174).
Кам`янець-Подільське управління Державної казначейської служби України Хмельницької області надало Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області подання для здійснення заходів стягнення простроченої заборгованості перед Державним бюджетом за кредитами залученими державою за Договором про надання субкредиту від 20.11.2014 № 13010-05/94 (позика від 26.05.2014 № 8391-UA):
- № 45 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за відсотками за кредитом МБРР станом на 01 лютого 2023 року у сумі 935 201,29 USD;
- № 46 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за основним боргом за кредитом МБРР станом на 01 лютого 2023 року у сумі 4 035 630,22 USD;
- № 47 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за платою за надання гарантій за кредитом МБРР станом на 01 лютого 2023 року у сумі 709,11 USD;
- № 48 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості по пені за кредитом МБРР станом на 01 лютого 2023 року у сумі 15 328 100,59 грн.
За вказаним договором КП "Міськтепловоденергія" є Субпозичальником та має, на думку Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, заборгованість, яка станом на 01.02.2023 складає 3 217 894,53 дол. США (основний борг, відсотки) та 11 610 208,83 грн (пеня).
Вказані подання стали підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною дев`ятою статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою (обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою не поширюється.
До функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України віднесено забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України закріплено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу ІІ цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року №174 затверджений Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками /фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі Порядок №174).
Відповідно до пункту 1 Порядку №174, який регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993-1998 роках.
Відповідно до пунктів 6, 9, 10 зазначеного Порядку №174 облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані. Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією. Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 174 пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. Якщо облік заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою здійснюється Державною казначейською службою, її територіальні органи нараховують пеню на підставі інформації про суми простроченої заборгованості, що надійшли від Державної казначейської служби відповідно до пункту 9 цього Порядку.
Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги (пункт 13 Порядку № 174).
Пунктом 15 Порядку №174 передбачено, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.
З урахуванням приписів частини дев`ятої статті 17 БК України та статті 20 ПК України, подання територіальних органів Державної казначейської служби, надіслане відповідно до Порядку 174, є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу за кредитом (бюджетною позичкою).
За вказаним договором КП "Міськтепловоденергія" є Субпозичальником та має, на думку Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, заборгованість, яка станом на 01.02.2023 складає 3 217 894,53 дол. США (основний борг, відсотки) та 11 610208,83 грн (пеня).
Обов`язок Субпозичальника сплатити пеню за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань із своєчасного повернення основної суми субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за Договором про субкредитування від 20.11.2014 № 13010-05/94 (Угода про позику “Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України” від 26.05.2014 № 8387-UA) встановлено п.18.2 ст.XVIII, розділу IV вказаного договору.
У той же час, як свідчать матеріали справи, Додатковою угодою від 24.03.2021 №13010-05/102-3 до Договору про субкредитування від 20.11.2014 № 13010-05/94 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кам`янець-Подільською міською радою та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" про використання Позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку Угода про позику “Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України” від 26.05.2014 № 8387-UA були внесені зміни в розділ ІV “Відповідальність Сторін” основного Договору пов`язані з введенням на території України карантину щодо короновірусної хвороби COVID 19.
Пункт 18.2 статті ХVІІІ розділу IV первісного Договору було доповнено новим абзацом такого змісту: “У разі прострочення Субпозичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID 19 або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання своїх обов`язків із своєчасного погашення основної суми Субкредиту, сплату відсотків за користування ним, маржі та інших платежів, передбачених цим Договором, Субпозичальник звільняється від сплати на користь Субкредитора (Міністерства фінансів України) пені за таке прострочення.”.
При цьому, суд зазначає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають приписи п.1 ст.629 Цивільного кодексу України, які імперативно, без будь-яких застережень, встановлюють, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Оскільки, Додаткова угода від 24.03.2021 № 13010-05/102-3 до Договору про субкредитування від 20.11.2014 № 13010-05/94 підписана всіма сторонами, то її положення обов`язкові для виконання всіма сторонами договору.
Дія Закону України “Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19” (далі - Закон) спрямована на захист суб`єктів господарювання від нарахування у період карантину та у 30-денний період після завершення карантину неустойки, штрафів і пені за кредитами (позиками). Тобто, звільнення від неустойки, штрафів, пені, передбачене Законом, поширюється на період із 12.03.2020, коли Урядом офіційно запроваджено карантин (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211), та триватиме доки не сплине 30 днів після його завершення.
Так, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 9 грудня 2020 р. N 1236 “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, карантин в Україні тривав з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, а відтак нарахування пені в цей період є безпідставним.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позичальник у зазначений період звільняється від обов`язків сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язання незалежно від нарахування таких неустойки, штрафу, пені кредитором (позикодавцем).
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що зазначені норми законодавства не можуть поширюватися на спірні правовідносини, оскільки позивач звернувся до суду вже після завершення карантину, та зазначає, що карантин  в Україні тривав із 12.03.2020 по 30.06.2023, в той час, як заборгованість встановлена станом на 01.02.2023, тобто в період дії карантину, а тому колегія суддів погоджується із тим, що нарахування пені в період дії карантину є безпідставним.
Із резолютивної частини позовної заяви слідує, що позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену заборгованість за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 11 610 208,83 грн. та 3 217 894,53 доларів США.
Тобто, позивач не розділяє де основна сума боргу, а де пеня, а просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість.
У аналогічній справі, з ідентичним складом сторін та договірною підставою позову, Верховний Суд у своїй постанові по справі № 560/2102/20 наголосив на важливості перевірки підставності заявлених вимог виходячи з аналізу первинних (фінансових) документів.
Колегія суддів зазначає, що через складність та специфіку аналізу фінансових документів у суду першої інстанції виникла необхідність у проведенні судово-економічної експертизи, яка б дозволила детально вивчити відповідність документів стандартам бухгалтерського обліку, оцінити вірність проведених фінансових операцій та визначити реальний стан фінансових зобов`язань.
Відповідач, заявляючи клопотання про проведення судово-економічної експертизи стверджував, що аналіз фінансових документів, поданих позивачем, вимагає спеціалізованих знань, які входять за рамки звичайних правових питань. Ці документи не відповідають критеріям первинних бухгалтерських документів, встановленим Податковим кодексом України, оскільки в них відсутні необхідні ідентифікуючі ознаки, такі як деталі операції, чіткість записів, та відповідність формальним вимогам. Це ускладнює правильну оцінку фінансових вимог позивача та підкреслює потребу у проведенні судово-економічної експертизи для детального аналізу та верифікації цих документів. 
Відповідач стверджував, що заявлені позивачем суми не відповідають дійсному стану розрахунків та не підтверджуються належними та вірними обліковими документами, що потребує детального аналізу та перевірки через судово-економічну експертизу.
Суд першої інстанції, з метою об`єктивного та всестороннього розгляду справи, своєю ухвалою від 31.01.2024 призначив по справі судово-економічну експертизу, де перед експертом поставив конкретне запитання, чи підтверджуються документально вимоги ГУ ДПС у Хмельницькій області до КП "Міськтепловоденергія" про стягнення заборгованості за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 11 610 208,83 грн. та 3 217 894,53 доларів США.
У судовому засіданні були, як представники Головного управління ДПС у Хмельницькій області так і представники Міністерства фінансів України та мали можливість поставити на вирішення експертизи свої запитання, а також надати необхідні документи для її проведення. У разі незгоди із призначенням експертизи, мали можливість оскаржити ухвалу про проведення експертизи. Однак вказаними правами ні представники Головного управління ДПС у Хмельницькій області так і представники Міністерства фінансів України не скористалися.
Експертизу проводив експерт Харківського НДЕКЦ УМВС, який має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення економічної експертизи (яка підтверджена відповідними свідоцтвами та рішеннями ЕКК МВС) та стаж експертної роботи більше 20 років. Тобто, кваліфікація експерта, у колегії суддів, будь-якого сумніву не викликає.
На експертизу надано адміністративну справу № 560/17260/23 в 1 томі на 245 арк.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/6808-ЕК від 12.12.2024, наданими для дослідження документами, підтвердити вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" про стягнення заборгованості за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 11 610 208,83 грн. та 3 217 894,53 доларів США не надається можливим.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що висновок даної експертизи є не належним доказом та не повинен судом братися до уваги та зазначає, що зазначена експертиза була призначена судом у процесуальний порядок передбачений нормами КАС України, при цьому були дотримані процесуальні права всіх учасників процесу, а тому висновок експерта є належним та допустимим доказом та повинен враховуватися судом.
Міністерство фінансів України у своїй апеляції стверджує, що єдиним документальним підтвердженням розміру заборгованості Відповідача за Договором за період із 16.06.2020 до 15.12.2022 (спірний період) є виключно подана до суду як додаток до позову інформація, яка надана Мінфіном у розрахунку такої заборгованості (лист Мінфіну від 09.03.2023 № 19040-23-7/6551), і є достатньою для підтвердження заявленої до стягнення суми позову.
Колегія суддів не погоджується із таким твердженням апелянта та зазначає, що ніяка довідка, навіть такого поважного органу як Міністерство фінансів України, не може собою замінити первинних документів на яких базується бухгалтерський облік та фінансова звітність.
Саме відсутність таких документів і зумовила винесення експертом висновку про те, що підтвердити заборгованість Відповідача, яка зазначена у позові, не надається можливим.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Міністерства фінансів України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.