Справа № 130/1134/24
Провадження № 22-ц/801/1839/2025
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року	Справа № 130/1134/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.
Секретар: Закернична А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»
на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, 
Рішення ухвалив суддя Шепель К. А.
Рішення ухвалено у відсутності учасників справи у м. Жмеринка 
Повний текст судового рішення складено 20 червня 2025 року,

Встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом повернення земельної ділянки, в якій просила усунути перешкоди у користуванні належним їй майном, шляхом повернення земельної ділянки площею 7,3118 га, кадастровий номер 0521084500:06:001:0049 з чужого незаконного користування від ТОВ «Поділля Агропродукт» та вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,3118 га кадастровим номером 0521084500:06:001:0049 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходить на території колишньої Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
Їй стало відомо, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на вказану земельну ділянку зареєстровано інше речове право – право оренди. Номер запису про інше речове право: 33852905; дата, час державної реєстрації: 04.10.2019 17:08:47, реєстрацію якого було проведено на підставі договору оренди землі від 03 жовтня 2019 року № б/н, укладеного між орендарем – ТОВ «Поділля Агропродукт» та орендодавцем – ОСОБА_1 ; строк дії договору – 07 жовтня 2026 року.
У неї відсутній оригінал договору оренди. Вона не підписувала жодного договору оренди землі із орендарем – ТОВ «Поділля Агропродукт», а тому наявність державної реєстрації права оренди на земельну ділянку суперечить її волі і порушує її право на вільне користування належним їй майном.
Станом на момент подання позовної заяви земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав та за відсутності належних документів, що надають право на її використання.
Тому позивач вважає ефективним способом захисту права, яке вона як власник земельної ділянки вважає порушеним, є усунення перешкод в користуванні належним їй майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення належної їй земельної ділянки.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задоволено.
Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним їй майном шляхом повернення земельної ділянки загальною площею 7,3118 га з кадастровим номером 0521084500:06:001:0049, що розташована на території Гніванської міської територіальної громади Вінницького району Вінницької області (колишньої Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області), з чужого незаконного користування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт».
Стягнуто з ТОВ "Поділля Агропродукт" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн. та витрати за проведення експертизи в сумі 9466,00 грн., а всього 10 434,96 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт» просить скасувати рішення суду та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог і стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача.
Зазначив, що із рішенням суду не погоджується і вважає його необґрунтованим і таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права через неповне дослідження всіх обставин справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що єдиним доказом, на якому ґрунтуються позовні вимоги і на підставі якого винесено судове рішення, є складений експертом висновок № 2882/24-21 від 13 січня 2025 року, у якому зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «орендодавець» розділу «підписи сторін» в договорі оренди землі від 03 жовтня 2019 року, укладеному між орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» та орендодавцем ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки площею 7,3118 га кадастровим номером 0521084500:06:001:0049, виконаний не тією особою, від імені якої він зазначений, а іншою особою. Отже, позивач стверджує, що її підпис у договорі оренди землі є підробленим, що зроблено з метою незаконного використання належної їй земельної ділянки. Позивач вважає, що така угода є неукладеною, між ними відсутні правові відносини і земельна ділянка безпідставно перебуває у фактичному користуванні відповідача.
В заперечення такої позиції позивача та на підтвердження виконання орендарем зобов`язань за договором оренди землі, товариство надало до суду заяву, у якій повідомило про фактичне виконання ним умов договору щодо оплати орендодавцю орендної плати і надало копії відповідних документів, які свідчать про фактичний розрахунок із орендодавцем у готівковій та натуральній формі, а саме: відомості на виплату готівки, реалізацію сільськогосподарської продукції та платіжні інструкції з 2019 року по 2024 рік і довідку від 24 жовтня 2024 року. Факт отримання орендодавцем оплати від орендаря за оренду землі представником позивача не заперечувався. Такі обставини захищають відповідний правочин від висновку про неукладеність і такий договір в подальшому має розглядатися як укладений та чинний.
За таких обставин вважає, що обраний позивачем спосіб захисту її прав не є належним, тому її позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Позивач ОСОБА_1  надіслала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.
У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Кришталь О. О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити. 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Варцаба С. А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акта серії ВН від 22 січня 2002 року належить земельна ділянка площею 7,3118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а. с. 14).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Чечельницької селищної ради Вінницької області Фаренюком С. А. зареєстровано право оренди за договором оренди землі № б/н від 03 жовтня 2019 року, укладеного орендодавцем ОСОБА_1 і орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт»; земельна ділянка площею 7,3118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521084500:06:001:0049, що знаходиться за адресою: Вінницька область Жмеринський район Потоківська сільська рада; визначено орендну плату в 13,93 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік та строк дії договору – до 07 жовтня 2026 року, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49360769 від 25 жовтня 2019 року (а. с. 7).
Із копії договору оренди землі вбачається, що орендодавець ОСОБА_1 і орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» уклали в 2019 році договір, за умовами якого орендодавець передав орендарю в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 7,3118 га, кадастровий номер 0521084500:06:001:0049, розташованої на території Потоківської сільської ради. Пунктом 2.4 договору визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 133 798,26 грн. Договір укладено строком на сім років (пункт 3.1). орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 13,93 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 18 638,10 грн. за рік оренди (пункт 4.1).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 2882/24-21 від 13 січня 2025 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «орендодавець» розділу «підписи сторін» в договорі оренди землі від 03 жовтня 2019 року, укладеному між орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» та орендодавцем ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 7,3118 га, кадастровий номер 0521084500:06:001:0049, виконаний не тією особою, від імені якої він зазначений, а іншою особою (а. с. 116-124).
Представником відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» адвокатом Кришталь О. О. 28 жовтня 2024 року до суду направлена заява із проханням долучити до матеріалів справи відомості на реалізацію продукції в рахунок орендної плати та виплату готівки, платіжні інструкції з 2019 року по 2024 рік і довідку від 24 жовтня 2024 року, на підтвердження правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Поділля Агропродукт», згідно договору оренди землі від 03 жовтня 2019 року та які свідчать про те, що відповідач здійснював розрахунок по орендній платі у готівковій та натуральній формах, шляхом передачі сільськогосподарської продукції у кількості та розмірі пропорційній до розміру орендної плати у грошовій формі, що підтверджується відомостями на реалізацію продукції в рахунок орендної плати та відомостями про виплату готівки з 2019 року по 2024 рік включно, а також відповідачем в період з 2019 року по 2024 рік включно нараховано і утримано податків на виплачену позивачу орендну плату, підтверджених відповідною довідкою.
У цій заяві відповідач просив про прийняття цих доказів до розгляду справи, зіславшись на практику Верховного Суду, зокрема: на постанову Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 179/935/22, згідно якої обставини щодо фактичного виконання сторонами договорів оренди земельних ділянок, їх умов, в свою чергу захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав; на постанову Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, за обставин встановлення неукладеності договору оренди землі, Суд також наголошував на необхідності оцінки суперечливої поведінки орендодавця, яким приймалось виконання орендарем умов договору оренди землі, як підставу для відмови у позові орендодавця (а. с. 85-110).
До заяви відповідач додав: 
платіжну інструкцію № 1887 від 25 січня 2024 року про виплату ОСОБА_1 орендної плати в сумі 800,00 грн. згідно договору оренди землі за 2024 рік; 
платіжну інструкцію № 5833 від 16 березня 2023 року про виплату ОСОБА_1 орендної плати в сумі 16 200,30 грн. згідно договору оренди землі за 2022 рік; 
платіжну інструкцію № 433.26/5 від 23 жовтня 2020 року про виплату ОСОБА_1 орендної плати в сумі 800,00 грн.; 
відомість на виплату готівки № 00000001508 від 22 жовтня 2019 року та вставний аркуш до додатка № 00000001508, згідно якої ОСОБА_1 отримала 800,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції (цукру) в рахунок орендної плати за 2022 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 100 кг цукру;
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції (пшениці) в рахунок орендної плати за 2022 рік, згідно якої ОСОБА_1 за договором оренди 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року, отримала 1500,00 кг пшениці на суму 9300,00 грн.;
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції (кукурудзи ) в рахунок орендної плати за 2022 рік, згідно якої ОСОБА_1 за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року, отримала 1300 кг кукурудзи на суму 8645,00 грн.;
відомість від 28 жовтня 2021 року на реалізацію сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за 2021 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 1300 кг;
відомість від 29 листопада 2021 року на реалізацію сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за 2021 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 684 кг;
відомість від 29 листопада 2021 року на реалізацію сільськогосподарської продукції (цукру) в рахунок орендної плати за 2021 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 100 кг цукру;
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції (кукурудзи, аванс за 2021 рік) в рахунок орендної плати за 2020 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 580 кг за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року;
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за 2020 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 6,00 кг на суму 7800,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року;
відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за 2020 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 2000 кг на суму 13 160,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
відомість від 28 серпня 2020 року на реалізацію сільськогосподарської продукції (цукру) в рахунок орендної плати за 2020 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 100 кг цукру на суму 1 140,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
відомість від 29 серпня 2019 року на реалізацію сільськогосподарської продукції (пшениці) в рахунок орендної плати за 2019 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 2000 кг на суму 8860,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
відомість від 01 листопада 2019 року на реалізацію сільськогосподарської продукції (кукурудзи) в рахунок орендної плати за 2019 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 1000 кг на суму 3500,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
відомість від 31 липня 2018 року на реалізацію сільськогосподарської продукції (цукру), (аванс за 2019 рік, згідно якої ОСОБА_1 отримала 100 кг на суму 1400,00 грн. за договором 03 № Б/Н від 01 січня 2018 року; 
довідку про доходи, видану ТОВ «Поділля Агропродукт» ОСОБА_1 в тому, що їй нараховано від здачі в оренду земельної ділянки дохід: 4 квартал 2019 року: 16 903,11, податок 3042,56 грн., військовий збір 253,55 грн.; 4 квартал 2020 року: 28 397,52 грн., податок 5111,55 грн., військовий збір 425,96 грн.; березень 2021 року: 4322,98 грн., податок 778,14 грн., військовий збір 64,84 грн.; грудень 2021 року: 15801,61 грн., податок 2 844,29 грн., військовий збір 237,02 грн.; березень 2022 року: 436,87 грн., податок 78,64 грн., військовий збір 6,56 грн.; листопада 2022 року: 993,78 грн., податок 178,88 грн., військовий збір 14,91 грн.; грудень 2022 року: 20 124,61 грн., податок 3622,43 грн., військовий збір 301,87 грн.; березень 2023 року: 14 968,94 грн., податок 2694,41 грн., військовий збір 224,53 грн.; квітень 2023 року: 10 739,14 грн., податок 1933,05 грн., військовий збір 161,09 грн.; січень 2024 року: 993,78 грн., податок 178,88 грн., військовий збір 14,91 грн. Всього – 113 682,34 грн., податок 20 462,83 грн., військовий збір 1705,24 грн.
Суд не прийняв наданих доказів: платіжні інструкції (а. с. 88-91), відомість на виплату готівки за 22 жовтня 2019 року (а. с. 92), відомості на реалізацію сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за 2018 рік, за 2019-2022 роки (а. с. 92-105), оскільки в них зазначено, що ОСОБА_1 виплачувалася орендна плата згідно з договором оренди б/н від 01 січня 2018 року, в той час, коли предметом даного спору є договір оренди землі від 03 жовтня 2019 року. Також з цих же підстав суд не взяв до уваги позицію відповідача щодо недобросовісності позивача ОСОБА_1 . Належних доказів отримання позивачем орендної плати згідно із договором від 03 жовтня 2019 року суду не надано.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що документ, на підставі якого державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав, власником майна не підписувався, а захистити своє право власності в інший спосіб ніж судовий, позивач не може, тому її звернення із даним позовом є належним способом захисту прав і законних інтересів та з урахуванням всіх встановлених по справі обставин позовні вимоги є обґрунтованими.
Такий висновок суду першої інстанції є не правильним.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства – Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». 
Частиною першою статті 93 ЗК України та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким є Закон України «Про оренду землі».
Аналогічне положення закріплено й у статті 13 Закону України «Про оренду землі».
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга і четверта статті 207 ЦК України).
Загальні засади цивільного судочинства, згідно вимог пункту 6 статті 3 ЦК України включають і добросовісність.
Добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду розумно покладається на них.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зроблено висновок про те, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У разі, якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.
Як встановлено по справі, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 2882/24-21 від 13 січня 2025 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «орендодавець» розділу «підписи сторін» в договорі оренди землі від 03 жовтня 2019 року, укладеному між орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» та орендодавцем ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 7,3118 га, кадастровий номер 0521084500:06:001:0049, виконаний не тією особою, від імені якої він зазначений, а іншою особою (а. с. 116-124).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів – стаття 78).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із доведеності ОСОБА_1 заявлених вимог належними та допустимими доказами.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт» зазначив про те, що висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 2882/24-21 від 13 січня 2025 року є єдиним доказом, на якому ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 , на підставі якого суд першої інстанції виніс своє рішення про задоволення таких вимог.
В заперечення заявлених позовних вимог та в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив про існування правовідносин між власником земельної ділянки – орендодавцем ОСОБА_1 і ним, як орендарем земельної ділянки, згідно договору оренди землі від 03 жовтня 2019 року; про здійснення ним розрахунків по орендній платі перед орендодавцем, у підтвердження чого надав відомості на виплату готівки та платіжні інструкції з 2019 року по 2024 рік включно, а також довідку про доходи позивача, нараховані їй ТОВ «Поділля Агропродукт» від здачі в оренду земельної ділянки за період з 2019 року по 2024 (а. с. 85-105, 106).
Таких обставин не заперечила і не спростувала позивач – власник земельної ділянки і орендодавець ОСОБА_1 та її представник – адвокат Варцаба С. А.
Проте, суд першої інстанції не врахував таких обставин та не прийняв доказів на їх підтвердження із тих підстав, що як зазначено у цих доказах ОСОБА_1 виплачувалася орендна плата згідно договору оренди землі № б/н від 01 січня 2018 року, а предметом даного договору є договір оренди землі № б/н від 03 жовтня 2019 року.
Однак, колегія суддів вважає, що висловлена судом першої інстанції така позиція є помилковою, оскільки вона не узгоджується із нормами цивільного процесуального права, у тому числі такими принципам цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, пропорційність. 
Так, не у всіх відомостях і платіжних інструкціях зазначено договір оренди № б/н від 01 січня 2018 року.
Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.
Згідно вимог статтей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частина 5 статті 12 ЦПК України зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керувати ходом судового процесу; роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
ОСОБА_1 , заявивши такі позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначила певні обставини, підтвердивши певними доказами. Відповідач, в заперечення виклав свої обставини і підтвердив своїми доказами, із якими не погодилася позивач, проте не заперечила їх належними й допустимими доказами, тобто, не надала доказів того, що згідно наданих відповідачем копій відомостей, платіжних інструкцій за 2019-2024 роки, орендна плата нею не отримувалася, або ж отримувалася на виконання іншого договору оренди землі, а саме – від 01 січня 2018 року, та не спростувала таких доводів відповідача, викладених ним у заперечення позовних вимог.
У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» пояснив, що товариство має діючий один єдиний договір оренди земельної ділянки площею 7,3119 га із орендодавцем – її власником ОСОБА_1 , інших договорів із ОСОБА_1 товариство немає, а зазначення у відомостях та платіжних інструкціях договору оренди № б/н від 01 січня 2018 є технічною помилкою виконавців, які виготовляли ці документи.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Варцаба С. А. не заперечив отримання ОСОБА_1 орендної плати від відповідача у справі та пояснив, що йому як представнику позивача не відомо про існування іншого договору, а саме договору оренди землі від 01 січня 2018 року і не відомо про наявність у власності позивача іншої земельної ділянки, окрім спірної – площею 7, 3118 га. При цьому він не надав належних доказів на підтвердження наявності іншого договору оренди землі, у тому числі і від 01 січня 2018 року, між цими ж сторонами та його виконання орендарем – ТОВ «Поділля Агропродукт».
Встановлене свідчить про виникнення та існування між сторонами у справі правових відносин щодо оренди землі саме із договору № б/н від 03 жовтня 2019 року.
Суд першої інстанції не врахував наявності такого факту, як виконання сторонами умов цього договору оренди земельної ділянки: користування земельною ділянкою орендарем і сплатою ним власнику землі орендної плати та отримання орендодавцем – власником земельної ділянки ОСОБА_1 орендної плати від відповідача – орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт», починаючи з 2019 року і відсутність з її боку заперечень, підтверджених належними й допустимим доказами.
Позивач ОСОБА_1 пред`явленням свого позову з підстав не укладення оспорюваного нею із ТОВ «Поділля Агропродукт» договору оренди землі № б/н від 03 жовтня 2019 року, оскільки такий нею не підписувався, просила усунути перешкоди у користуванні нею належною їй на праві власності земельною ділянкою, діяла недобросовісно, з огляду на те, що такий договір із відповідачем нею не підписувався, проте вона не оспорила і не спростувала факту отримання нею від орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт» орендної плати за використання відповідачем цієї земельної ділянки протягом 2019-2024 років, тобто своїми діями схвалювала використання земельної ділянки орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт», право оренди якого було зареєстроване у відповідності до вимог закону. 
Отже, хоча власник земельної ділянки – позивач у справі, не підписувала договір оренди землі від 03 жовтня 2019 року, проте своєю поведінкою прийняла її умови, висловивши таким чином своє волевиявлення на продовження договірних відносин із відповідачем.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заявлений ОСОБА_1 позов до задоволення не підлягає.
Згідно положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом частини другої цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням встановлених по справі обставин та вимог цивільного процесуального закону, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції слід зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив про понесені ним судові витрати, які зокрема складаються із витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн. (а. с. 182).
У зв`язку із скасування рішення суду першої інстанції та ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, до стягнення із позивача на користь відповідача підлягає сума сплаченого ним судового збору при подачі апеляційної скарги.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Поділля Агропродукт» 1816,80 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. В. Міхасішин  	

Повний текст судового рішення складений 14 серпня 2025 року