ПОСТАНОВА                                                           
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                         
                                                                                                                    
02 липня 2025 року                                                                 
м. Київ                                                                                         
 
справа № 186/227/24
провадження № 61-4806св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа -Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіцина Олександра Миколайовича, на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року у складі судді Демиденко С. М.та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025 року у складі колегії суддів: 
Космачевської Т. В., Агєєва О. В., Халаджи О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст заявлених вимог
1.           У лютому 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті.
2.           Заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 об 19:20 год на території 
у місті Перм Пермського краю російської федерації померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Мотовіліхінським відділом управління записів актів цивільного стану адміністрації міста Перм.
3.           З 1993 року до дня смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в України в місті Першотравенськ Дніпропетровської області.
4.           У зв`язку із відсутністю інших спадкоємців 24 березня 2013 року 
ОСОБА_2 склала заповіт, яким все майно, належне їй на момент смерті, заповіла заявниці ( ОСОБА_1 ).
5.           Після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_2 поїхала до російської федерації в м. Перм в гості до родичів, де в подальшому померла.
6.           Про її смерть ОСОБА_1 дізналася в грудні 2023 року, після чого звернулася до державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
7.           Постановою №25/02-31 державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про смерть спадкодавця.
8.           Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 
у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено заявницю про неможливість витребування свідоцтва про смерть з російської федерації, оскільки дипломатичні відносини із останньою розірвано.
9.           У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10.        Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 02 вересня 2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки 
від 24 вересня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
11.        Відмовляючи у задоволенні заяви, міський суд мотивував своє рішення безпідставністю заявлених вимог. 
12.        На переконання суду першої інстанції, оскільки станом на день розгляду заяви свідоцтво про смерть не потребувало будь-якої легалізації, оскільки видане на території російської федерації 22 грудня 2022 року, тобто до зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу
і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28 березня 1997 року, та має бути прийнято органами державної влади України як доказ смерті  ОСОБА_2 , оскільки підтверджує такий факт.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
13.        Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення місцевого суду залишено без змін.
14.        Залишаючи апеляційну скаргу заявниці без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився із висновками останнього щодо відсутності підстав для задоволення заяви з урахуванням видачі свідоцтва про смерть спадкодавиці до зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28 березня 1997 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15.        У квітні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Голіцина О. М., на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025 року у вказаній справі.
16.        Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
17.        Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18.        У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення факту смерті задовольнити.
19.        Підставою касаційного оскарження заявник вказує неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.        Також, підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права, а саме недослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
21.        Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту.
22.        На переконання заявника касаційної скарги, суди не врахували відсутність 
у неї саме оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що унеможливлює визнання такого відповідними державними органами України.
23.        Додатково вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували неможливість отримання заявницею оригіналу свідоцтва про смерть з урахуванням знаходження такого на території російської федерації.
24.        Таким чином, оскільки заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування без українського свідоцтва про смерть спадкодавиці, вважає наявними підстави для задоволення її заяви про встановлення факту смерті.
Відзив на касаційну скаргу від іншого учасника справи до суду не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
25.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка російської федерації, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 об 19:20 год на території російської федерації, Пермський край, м. Перм. Свідоцтво видано уповноваженим органом російської федерації (а.с. 5).
26.        Зі змісту заповіту від 24 березня 2013 року вбачається, що померла 
ОСОБА_2 все майно, що їй належало на день смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 8).
27.        Постановою №25/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на квартиру 
АДРЕСА_1 
у зв`язку із ненаданням оригіналу свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_2 (а.с. 11).
28.        Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 
у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено про неможливість витребування свідоцтва про смерть з російської федерації, оскільки Україною розірвано дипломатичні відносини із останньою (а.с. 10).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
29.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
30.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
31.             Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
32.             Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
33.             Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
34.             У справі, що переглядається, відмовляючи у задоволенні заяви 
ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що свідоцтво про смерть спадкодавиці було видане на території російської федерації до зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28 березня 1997 року та має бути прийнято органами державної влади України як доказ смерті  ОСОБА_2 , оскільки підтверджує такий факт.
35.             При цьому суди зауважили про безпідставність заявлених вимог.
36.             Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.
37.             Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
38.             Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
39.             Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
40.             Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи 
у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 
11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
41.             Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 
2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
42.             Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).
43.             Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме:
встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦСу факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
44.             У справі, судові рішення в якій є предметом касаційного перегляду, заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на території російської федерації, оскільки хоча і має копію свідоцтва про смерть останньої, проте не має іншої можливості отримати оригінал свідоцтва про смерть, надати йому необхідної юридичної сили на території України та, як наслідок, отримати право на спадщину за заповітом щодо майна померлої.
45.             Водночас судами попередніх інстанцій при вирішенні заяви 
ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, наявної у матеріалах цивільної справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 об 19:20 год в російській федерації, Пермський край, м. Перм. Свідоцтво видано уповноваженим органом російської федерації. Копія вказаного свідоцтва наявна у заявника.
46.             Відтак, на переконання колегії суддів, суди попередніх інстанцій, врахувавши, що смерть ОСОБА_2 підтверджується належним свідоцтвом про смерть, виданим відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті останньої в судовому порядку.
47.             Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги щодо можливості встановлення юридичного факту за умови неможливості отримання відповідного документа, який посвідчує цей факт, оскільки така обставина сама по собі не є підставою для обов`язкового задоволення відповідної заяви. 
48.             У справі, що переглядається, відсутня необхідність у встановленні факту смерті ОСОБА_2 , оскільки, як вже зазначив Верховний Суд, смерть останньої підтверджується належним документом, виданим відповідно до законодавства іноземної держави.
49.             Крім того, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо недослідження доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки підставою для відмови 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 була не недоведеність викладених у ній вимог, а саме відсутність правових підстав для встановлення факту.
50.             При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що спір щодо спадкового майна може бути віришений у порядку позовного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
51.        Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
52.        Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіцина Олександра Миколайовича,залишити без задоволення.
2.           Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович