УХВАЛА
 
18 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 201/1971/23
провадження № 61-6332ск25
 
Верховний Суд у складі суддів Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. (судді-доповідача), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. 
розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. у справі за скаргою Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича, стягувач ОСОБА_1 , за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління (далі - Дніпровське КЕУ) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Л. Л. (далі - державний виконавець Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельник Л. Л.), стягувач - 
ОСОБА_1 , в якій просило суд: 
- поновити строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л.;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1.
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 
2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 
від 04 червня 2024 року, поновлено строк Дніпровському КЕУ на подачу скарги на дії державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі.
Скаргу Дніпровського КЕУ на дії державного виконавця Соборного ВДВС 
у м. Дніпрі задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 500,00 грн з виконання виконавчого листа 
№ 201/1971/23, виданого 14 листопада 2023 року Жовтневим районним судом 
м. Дніпропетровська про стягнення з Дніпровського КЕУ на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Мельника Л. Л. від 12 грудня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 201/1971/23, виданого 14 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Дніпровського КЕУ на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.
 
Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року скасовано.
У задоволенні скарги Дніпровського КЕУ на дії державного виконавця в частині визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпро Мельника Л. Л. про відкриття виконавчого провадження 
(ВП № НОМЕР_1) від 12 грудня 2023 року відмовлено.
Провадження у справі за скаргою Дніпровського КЕУ в частині вимог про визнання протиправними і скасуванню постанов державного виконавця Соборного ВДВС 
у м. Дніпро Мельника Л. Л. про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні (ВП № НОМЕР_1) від 12 грудня 
2023 року закрито.
Стягнуто з Дніпровського КЕУ на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 1 605,60 грн.
12 травня 2025 року КЕВ м. Дніпра засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року (надійшла до суду 16 травня 2025 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 16 травня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою КЕВ м. Дніпра та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
16 червня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
18 червня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. 
 
Заява про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. обґрунтована тим, що касаційна скарга КЕВ м. Дніпра не відповідає формі і змісту, передбаченою статтею 392 ЦПК України, а саме у касаційній скарзі відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, сплаченого судового збору та відсутні посилання на конкретні норми права, що були порушені або які підлягали застосуванню,                     але не були застосовані.
Враховуючи викладене, заявник вважає, що суддя Коломієць Г. В. є упередженою та підлягає відводу.
Розглянувши заяву про відвід, перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта 
статті 36 ЦПК України).
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, 
від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Коломієць Г. В. виявила особисту заінтересованість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Разом із тим, доводи Хмари Є. А. про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із прийнятим судом процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.
Зазначені доводи заявника про відвід суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та не можуть викликати сумнів в об`єктивності судді.
При цьому доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Коломієць Г. В.
Верховний Суд також звертає увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (аналогічний висновок див., зокрема, в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 760/13291/20, 
від 16 квітня 2024 року у справі № 235/1298/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року 
у справі № 216/5160/22, від 20 березня 2024 року у справі № 216/4601/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 761/6087/22 і від 24 квітня 2024 року у справі № 444/948/21).
Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду 
Коломієць Г. В. у справі за скаргою Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельника Леоніда Леонідовича, стягувач ОСОБА_1 , за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, визнати необґрунтованою.
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду 
Коломієць Г. В. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                Г. В. Коломієць

                                                                                                        Б. І. Гулько

                                                                                                        Д. Д. Луспеник