ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/1155/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (суддя Новікова Інна Вячеславівна) в адміністративній справі 
за позовом   ОСОБА_1 
до  Міністерства оборони України
третя особа  ІНФОРМАЦІЯ_1             
про  скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленими йому 11.05.2024  15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, оформлена протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 15/в від 16 серпня 2024 року; зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленими під час первинного огляду органами МСЕК 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення втрати працездатності відповідно до закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 15/в від 16 серпня 2024 року. Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала травму під час виконання обов`язків військової служби пов`язаних із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності, у розмірі 15% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2024. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що законом прямо передбачено строк, який дає право на отримання виплати: не більше трьох місяців від дати звільнення до дати встановлення ступеня втрати працездатності. Цей строк є присічним і законодавством не передбачено його поновлення. При цьому суд першої інстанції констатує, що такий строк законодавством встановлено, але визнає дії щодо застосування цього строку Міністерством оборони України протиправними, що суперечить статті 19 Конституції України. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що    ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , з 09.10.2023 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини. 
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності АГ № 0021973 від 11.01.2024   ОСОБА_1 одноразово встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 15% у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Рішенням Міністерства оборони України від 16.08.2024 № 15/в, оформлене витягом із протоколу, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на підпункт 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки заявника звільнено з військової служби 09.10.2023, а 11.01.2024 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захисту Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Правомірність вказаного рішення є предметом оскарження в цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції констатував, що дійсно чинним законодавством встановлено строкові обмеження щодо періоду встановлення втрати працездатності особі, звільненій з військової служби. Разом з тим суд зазначив, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не було враховано обставини, які на переконання суду призвели до безпідставної відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу. Суд зазначив, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб, як учасників публічно-правових відносин, при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Суд першої інстанції врахував, що травма, внаслідок якої позивачу встановлено часткову втрату працездатності, виникла у період проходження ним військової служби та безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини. Позивачем протягом 3-х місяців від дня звільнення з військової служби вживалися заходи, спрямовані на проходження огляду МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності. Також судом встановлено, що початок експертизи відбувся 08.01.2024, тобто у межах 3-х місячного строк з дня звільнення позивача з військової служби. На переконання суду та обставина, що медико-соціальна експертиза стану здоров`я позивача була закінчена лише 11.01.2024 не може бути визнана правомірною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки матеріалами справи підтверджується, що після звільнення з військової служби позивач вживав протягом 3-х місячного строку залежних від нього заходів для отримання документів, необхідних для звернення за призначенням одноразової грошової допомоги, а не отримання таких документів поза 3-х місячного строку сталася не з вини позивача.
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, а також висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є зокрема: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата огляду, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 975 у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках прожиткового мінімуму: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законодавцем обмежено проміжок часу, у який, у разі втрати працездатності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби, за умови отримання захворювання або нещасного випадку в період проходження служби.  
Водночас в контексті спірних правовідносин суд апеляційної інстанції звертає увагу, що  відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Наведена норма вимагає від суб`єкта владних повноважень керуватись законом не формально, а враховувати істотні обставини, які пов`язані з питанням, яке розглядається, задля прийняття обґрунтованого, розсудливого та пропорційного рішення.
Рішення Міністерства оборони України від 16.08.2024 №15/в, оформлене витягом із протоколу, не відповідає таким критеріям, адже відповідач необґрунтовано не взяв до уваги ту обставину, що звернення позивача з пропуском 2-денного строку щодо отримання допомоги мало місце за обставин, які не залежали від поведінки позивача. 
Як вірно зауважив суд першої інстанції, позивач своєчасно та добросовісно вчиняв залежні від нього дії, пов`язані з питання встановлення втрати працездатності та отримання у зв`язку з цим грошової допомоги, а тому є несправедливим позбавлення особи, яка втратила працездатність, боронячи Батьківщину в умовах воєнного стану, на отримання грошової допомоги, гарантованої законом.
Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень, яке не відповідає критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, не може вважатися правомірним. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення правильно застосував норми матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року в адміністративній справі № 280/1155/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 07 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 07 серпня  2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров