УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/18189/24 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        08 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №295/18189/24 за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира, виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Пилипюк Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2025 року заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира, виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задоволена. Скасований судовий наказ Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2025 року в справі №295/18189/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмовлено у видачі судового наказу за заявою стягувача ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з боржника ОСОБА_1 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та залишити в силі судовий наказ Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2025 року в цивільній справі №295/18189/24.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вона не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що її дитина не є донькою ОСОБА_1 і питання стягнення аліментів не є безспірним. Вона була впевнена, що в шлюбі з ОСОБА_1 перебувала з 18 червня 1994 року по 2022 рік. Протягом 1994-2024 років вони проживали разом однією сім`єю в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 . У шлюбі народилися діти: син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Переконана, що вони завжди були міцною та дружною сім`єю. Всі родичі з обох сторін, друзі та колеги чоловіка знали їх як гарну сім`ю з 1994 року по літо 2024 року. Влітку 2024 року чоловік залишив їх з донькою. Недавно їй стало відомо, що з 2012 року вона перебуває у розірваному шлюбі зі своїм чоловіком, із яким до літа 2024 року вони проживали разом у будинку її батьків та вона постійно турбувалася про свого законного чоловіка. ОСОБА_1 надавав епізодично кошти на утримання доньки, а тому вона звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів і лише з копії заяви та додатків дізналася, що донька виявляється не донька свого батька і є народженою не у шлюбі, та відомості про її народження записані відповідно до частини першої ст.135 СК України. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункти 4 і 5 частини першої ст.161 ЦПК України).

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст.161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частина восьма ст.170 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що судовий наказ про стягнення аліментів не може бути скасований за заявою боржника, проте може бути переглянутий за нововиявленими обставинами, перелік яких не є вичерпним.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина 1 та пункт 1 частини другої ст.423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм обов`язковими умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Суди повинні розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду в справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

У постанові від 30 серпня 2021 року в справі №461/1229/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював висновок, що тлумачення пункту 1 частини 2 ст.423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року у справі №645/5876/20 зазначено, що «з урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_1 при поданні заяви про видачу судового наказу. Апеляційний суд установив, що при зверненні до суду ОСОБА_1 надала видану уповноваженим органом інформаційну довідку щодо місця проживання дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_1 на день видачі судового наказу. Натомість до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 додав підписаний сусідами акт про фактичне місце проживання особи, датований 31 жовтня 2021 року, тобто після видачі судового наказу, а також просив допитати сусідів як свідків. Надані ОСОБА_2 докази за висновком апеляційного суду не спростовують обставину проживання дитини разом з матір`ю, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_1 документів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 ст.78 ЦПК України). За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_2 не довів наявність нововиявлених обставин (факту проживання дитини разом з батьком) на момент видачі судового наказу від 16 жовтня 2020 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами».

Із матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2025 року Корольовським районним судом міста Житомира був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04 червня 2014 року підтверджено, що до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька ОСОБА_1 записані на підставі ст.135 СК України, тобто зі слів матері (а.с.40).

Отже, ОСОБА_1 підтвердив наявність у справі нововиявленої обставини, оскільки стягувач ОСОБА_2 не повідомила суду про те, що відомості про батька неповнолітньої ОСОБА_3 до актового запису про народження останньої внесені на підставі ст.135 СК України.

Встановлена судом нововиявлена обставина свідчить про те, що вимога ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 не є безспірною, а тому не підлягала задоволенню на підставі п.4 частини першої ст.161 ЦПК України.

Зазначена обставина не була відома при розгляді заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, оскільки він виносився суддею одноособово без виклику стягувача і боржника, що відповідає приписам ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_1 , є нововиявленими та такими, які є підставою для перегляду рішення в порядку, визначеному пунктом 1 частини другої ст.423 ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування судового наказу та відмові у його видачі.

ОСОБА_2 не позбавлена права звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини в порядку позовного провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення. 
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: