ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/13650/24	
(суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними  скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року про часткове задоволення заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України у справі №160/13650/24 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі №160/13650/24, з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року про виправлення описки, позов – задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку в пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року згідно оновленої Довідки про розмір грошового забезпечення за посадою «начальник Управління» станом на 01.01.2023 року від 26.03.2024 року №30/11-573, виходячи з 71% від розміру грошового забезпечення без обмеження розміру пенсії максимальним розміром з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.02.2023 року згідно оновленої Довідки про розмір грошового забезпечення за посадою «начальник Управління» станом на 01.01.2023 року від 26.03.2024 року №30/11-573, виходячи з 71% від розміру грошового забезпечення та без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсії та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», Постановою КМУ №168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 01.03.2023 року, Постановою КМУ №185 від 23.02.2024 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01.03.2024 року, здійснивши нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з невиплатою частини перерахованої пенсії по день фактичного здійснення перерахунку, з урахуванням вже виплачених сум.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з 01.09.2023 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату щорічної доплати до пенсії позивачу у розмірі 2000 грн, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з 01.09.2023 року, виходячи з 71% від розміру грошового забезпечення та без обмеження розміру пенсії, здійснивши нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з невиплатою частини перерахованої пенсії по день фактичного здійснення перерахунку, з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовив (т.1 а.с.220-227).
Рішення набрало законної сили.
13 січня 2025 року    від позивача надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якій заявник, просить:
-          прийняти цю позовну заяву до розгляду відповідно до ст.383 КАС України з 
врахуванням імперативних вимог та приписів п.п. 4), 6) ч. 1 ст. 5 КАС України, правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), врахувати той факт, що цю заяву подано до Суду в термін, який є меншим ніж 10 днів з моменту отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через АТ «Ощадбанк» моєї пенсії 06.01.2025 року у зменшеному розмірі 33 31,23 грн. замість 68880,34 грн., яку отримував позивач за судовими рішеннями у справі №160/13650/24 з листопада по грудень 2024 року;
- визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність (згідно з імперативними вимогами п.п. 4), 6) ч. 1 ст. 5, ст. 383 КАС України), які виразилися у протиправному зменшенні розміру пенсії позивача, яку він  отримував у розмірі 68880,34 грн з листопада по грудень 2024 року у відповідності із судовими рішеннями у справі №160/13650/24, до розміру 33331,23 грн. у січні 2025 року, не виконані у повному обсязі судових рішень у справі №1603650/24 стосовно неправильного нарахування заборгованості та компенсації, їх не виплаті станом на дату звернення до Суду з цією заявою;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в особі начальника ГУ ПФУ в Дніпро-петровській області Козака Юрія Івановича відновити виплату моєї пенсії з Документ сформований в системі 01.01.2025 року у повному розмірі, а саме у розмірі 68880,34 грн, яку позивач отримував з листопада по грудень 2024 року, та забезпечення виконання судових рішень у справі №160/13650/24 у повному обсязі в термін до 01.02.2025 року (т.2 а.с.13-19).
          Заява фактично обґрунтована тим, що розмір пенсії позивача має становити 68880,34 грн, який було розраховано відповідачем на виконання судового рішення у цій справі та виплачувався позивачу з листопада по грудень 2024 року, натомість розмір пенсії позивача у січні 2025 року становив 33331,23 грн, що свідчить про невиконання судового рішення ухваленого у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково (т.3 а.с.98-103).           Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неналежного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі №160/13650/24.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату перерахованої пенсії за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі №160/13650/24 ОСОБА_1 з 01.02.2023 року по 31.10.2024 року на підставі довідки від 26.03.2024 року №30/11-573, виданої Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, виходячи з розрахунку розміру пенсії 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених платежів та здійснити виплату нарахованої компенсації втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії з 01.03.2023 року по день фактичного здійснення перерахунку на підставі оновленої довідки. У задоволенні іншої частини заяви – відмовив.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач помилково пов`язує здійснення пенсійним органом перерахунку його пенсії з 01.01.2025 року на підставі постанови КМУ від 03.01.2025 року №1 з виконанням рішення суду в цій справі. Питання порядку та умов виплати пенсії відповідно до постанови КМУ від 03.01.2025 року №1 не було поставлено на вирішення суду у справі №160/13650/24 та судом не розглядалося. Відтак, такі обставини не входили в предмет доказування в цній справі та не стосуються порядку виконання прийнятого судового рішення, а фактично складають окремий самостійний предмет позову. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що у межах розгляду заяви позивача від 13.01.2025 року у справі №160/13506/24 судом досліджується період з 01.02.2023 року по січень 2025 року включно. Відповідачем долучено до матеріалів справи розрахунок на доплату пенсії за лютий 2023 року – жовтень 2024 року, з якого вбачається, що фактично виплачена пенсія є меншою від суми, яка підлягала виплаті, водночас у листопаді та грудні 2024 року відповідачем нараховано до виплати 68880,34 грн. Водночас, рішенням суду було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з компенсацією втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії з 01.02.2023 року по день фактичного здійснення перерахунку на підставі оновленої довідки.            Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу якою задовольнити повністю подану ним заяву.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено строки розгляду поданої позивачем заяви. Також, ОСОБА_1 зазначає про те, що судом порушено імперативні вимоги та приписи ст. 9 Конституції України, першого речення ч. 1 ст. 6 Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до цієї Конвенції щодо законного та гарантованого конституційного права на мирне володіння майном (яким є й частина його перерахованої за судовими рішеннями у справі №160/13650/24 пенсії саме у повному розмірі, а не у розмірі 33331,23 грн. Також, позивач зазначає і про те, що судом порушено п. п. 1), 2), 3), 4) ч. 1 ст. 317 КАС України, оскільки не враховано позиції позивача стосовно розміру пенсії, яка була перерахована та виплачувалась позивачу на виконання судових рішень у справі №160/13650/24 з листопада по грудень 2024 року у розмірі 68880,34 грн. (що підтверджується матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 ) до 01 січня 2025 року (до дати протиправного безпідставного перерахунку розміру його пенсії за постановою КМУ від 03.01.2025 року №1), але фактично станом на 06.01.2025, 05.02.2025, 05.03.2025 року розмір пенсії за судовими рішеннями у справі № 160/13650/24 (повинен бути – січень, лютий 2025 року 67699,84 грн.) що є значно більшим, а ніж розмір його пенсії, яку позивач одержав у січні, лютому, березні 2025 року (33331,23 грн.), що у свою чергу свідчить про противоправні дії ГУ ПФУ саме щодо невиконання судових рішень у справі № 160/13650/24 у повному обсязі, припинення виплати його пенсії у повному розмірі без будь-яких обмежень.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу якою у задоволенні заяви відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач виконуючи рішення суду від 21.08.2024 року у справі №160/13650/24 обмежив розмір пенсії позивача та здійснив виплату в розмірі 33331,23 грн. Такі дії відповідача обумовлені прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», яка запроваджена після ухвалення судового рішення у цій справі та відповідно ці обставини судом під час розгляду справи не досліджувалися. Щодо компенсаційних виплат, відповідач зазначає про те, що нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу та письмових заяв позивача, ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити та постановити окрему ухвалу за ст. 249 КАС України відносно керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач просить задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 по адміністративній справі №160/13650/24 відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом частини першої статті 14 КАС України судові рішення, якими закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із ст. 370 КАС України Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Частинами 1 та 3 статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 3 зазначеної норми передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що ці правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано до заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України  дані стосовно виплаченої йому суми пенсії станом на грудень 2024 року, загальний розмір якої становить 68880,34 грн (т.2 а.с.39).
В свою чергу, як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.01.2025 року, позивачу повідомлено про те, що за січень пенсія позивачу нарахована та виплачена у розмірі 33331,23 грн з урахуванням вимог Закону №4059 та Постанови №1 (т.2 а.с.195-196).
Статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-IX установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» від 03 січня 2025 року № 1 (далі Постанова №1), яка набрала чинності 03 січня 2025 року та застосовується з 1 січня 2025 року.
Пунктом 1 Постанови №1 встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Викладені обставини свідчать про те, що з січня 2025 року змінилося правове регулювання виплати, в тому числі пенсій призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зважаючи на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі №160/13650/24 не досліджувалося питання щодо правильності нарахування та виплати позивачу пенсії з січня 2025 року за умовами змін у правовому регулюванні, суд апеляційної інстанції вважає, що це питання не може бути вирішено шляхом подання заяви в порядку статті 383 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права на звернення до суду з новим позовом щодо правильності нарахування та виплати відповідачем пенсії ОСОБА_1 з січня 2025 року з урахуванням вимог Закону №4059 та Постанови №1.
Зважаючи на те, що підставою для звернення ОСОБА_1 з заявою в порядку статті 383 КАС України у цій справі став факт виплати відповідачем у січні 2025 року йому пенсії у розмірі 33331,23 грн, розмір якої відрізняється від раніше отриманої - 68880,34 грн, при цьому, як з`ясовано судом ці обставини пов`язані із положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» від 03 січня 2025 року № 1, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у повному обсязі.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі №160/13650/24 ОСОБА_1 з 01.02.2023 року по 31.10.2024 року на підставі довідки від 26.03.2024 року №30/11-573, виданої Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, виходячи з розрахунку розміру пенсії 71% від розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених платежів та здійснити виплату нарахованої компенсації втрати частини доходу у зв`язку із невиплатою частини перерахованої пенсії з 01.03.2023 року по день фактичного здійснення перерахунку на підставі оновленої довідки, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
В свою чергу, стаття 249 КАС України визначає, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Натомість, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року постановлена в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 року по справі №160/13650/24 не постановлено в порядку передбаченому статтею 249 КАС України.
           Відносно інших доводів ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ст. 383 КАС України.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №160/13650/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №160/13650/24 – скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ст. 383 КАС України у справі №160/13650/24 відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 10 липня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов