ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/988/25 Справа № 188/3555/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Амельченка А.С. на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності        
(в режимі відеоконференції)                 ОСОБА_1 ,
захисника                                        Францена Ю.І.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року водій ОСОБА_1 21 грудня 2024 року о 17 год 30 хв на а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 1095 км 540м керував транспортним засобом “RENAULT Logan”, н.з. НОМЕР_1 , та не дотримуючись безпечної швидкості руху транспортом, безпечної відстані, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з транспортним засобом “Mitsubishi Pajero”, н.з. НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який їхав у попутному напрямку об`їжджаючи перешкоду “ВАЗ 217230”, н.з. НОМЕР_4 , який попередньо потрапив в ДТП та стояв на місці зіткнення та також водій здійснив зіткнення з транспортним засобом “SSANGYONG”, н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.3, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною. Вказує на те, що під час проїзду по автодорозі дотримувався безпечної швидкості та після виявлення небезпечної ситуації на смузі руху негайно зменшив швидкість руху та здійснив спробу екстреного гальмування, доказів зворотнього наявні матеріали справи не містять. Наголошує на тому, що дорожньо-транспортна пригода за його участі сталася внаслідок невиконання водіями транспортних засобів “ВАЗ 217230”, “MAN TGL”, які попередньо потрапили у ДТП, зокрема невиконання вимог ПДР щодо встановлення знаку аварійної зупинки та організації об`їзду місця пригоди. Звертає увагу на те, що на схемі місця ДТП невірно вказані місця зіткнення транспортних засобів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Однак, в порушення вищезазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Оскільки така норма закону як ст.124 КУпАП є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень та вказувати це як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.п.12.1, 13.3, 13.1 ПДР, що знаходяться у причинному зв`язку із настанням ДТП.
В своїх поясненнях наданих у суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував свою провину, оскільки рухаючись з боку м.Покровська в бік м.Павлограда на ділянці ускладненого руху, де на узбіччі стояв евакуатор, дотримувався безпечної швидкості та намагався уникнути зіткнення з автомобілем “Mitsubishi Pajero”, який здійснював об`їзд перешкоди, та автомобілем “SSANGYONG”, який перебував на зустрічній смузі, шляхом застосування екстреного гальмування, однак внаслідок невиконання водіями транспортних засобів “ВАЗ 217230”, “MAN TGL”, які попередньо потрапили у аварію, зокрема невиконання вимог ПДР щодо встановлення знаку аварійної зупинки та організації об`їзду місця пригоди, трапилася дорожньо-транспортна пригода.
Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно положень п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до п.13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
02 квітня 2025 року на підставі клопотання ОСОБА_1 постановою Дніпровського апеляційного суду призначено по справі судову автотехнічну експертизу, оскільки для всебічного, повного та неупередженого розгляду справи виникла потреба в спеціальних знаннях. В розпорядження експерта надано матеріали справи про адміністративне правопорушення (справа №188/3555, провадження №33/803/988/25).
Як слідує з наданого висновку експерта № СЕ-19/104-25/15523-ІТ від 25 червня 2025 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення №188/3555 у даній дорожньо-транспортній ситуації вирішення питання про наявність (відсутність) технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля “RENAULT Logan”, (номерний знак НОМЕР_6 ) ОСОБА_1 встановлюється порівнянням відстані (Sa), на якій перебував автомобіль “RENAULT Logan” від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху його водію, і зупиночного шляху (S3) автомобіля “RENAULT Logan” в умовах місця події, однак в постанові суду та матеріалах справи відсутні наступні відомості: яка була швидкість автомобіля “RENAULT Logan” (номерний знак НОМЕР_6 ) в момент виявлення автомобіля “Mitsubishi Pajero”; яка була швидкість автомобіля “Mitsubishi Pajero” (номерний знак НОМЕР_7 ) під час здійснення об?їзду автомобіля “ВАЗ 217230”; яка була відстань між автомобілем “RENAULT Logan” (номерний знак НОМЕР_8 ) і автомобілем “Mitsubishi Pajero” (номерний знак НОМЕР_7 ) в момент об?єктивної можливості виявити останнього із-за конфігурації дороги, що обмежувала йому (водію ОСОБА_1 ) оглядовість, а тому встановити для водія ОСОБА_1 технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди та оцінити його дії відповідно до вимог ПДР України на даному етапі дослідження не надається можливим.
Згідно наданого висновку експерта хоча і встановлено, що водій автомобіля “RENAULT Logan”, номерний знак НОМЕР_6 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, однак встановити для водія ОСОБА_1 технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди та оцінити його дії відповідно до вимог п.12.3 ПДР України на даному етапі дослідження не надається можливим.
Крім того, апеляційним судом враховується, що сторони справи про адміністративне правопорушення не заявляли жодних клопотань та не надали додаткові вихідні дані для проведення експертного дослідження. 
При цьому, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надані докази, які б спростовували викладені в апеляційній скарзі доводи та підтверджували, що дії ОСОБА_1 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з причиною виникнення ДТП. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення не встановлює імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» («Ірландія проти Сполученого Королівства»).
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо  ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Амельченка А.С. — задовольнити.
Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — скасувати.
       Винести нову постанову, якою на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот