ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2025 року
м. Київ
справа № 350/1444/19
провадження № 51-5275км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого                                        ОСОБА_1 ,
суддів                                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання      ОСОБА_4 ,                                      
прокурора                                           ОСОБА_5 ,                                          
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника         ОСОБА_6 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду           від 27 серпня 2024 року в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 та ч. 1 ст. 313 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
За вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області                       від 27 березня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.
Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311 та ч. 1          ст. 313 КК на підставі ст. 49 цього Кодексу в зв`язку з закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2                            ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Районний суд установив, що  ОСОБА_7 у червні 2019 року в гаражі та  будинку за місцем свого проживання в смт. Рожнятів Калуського району                 Івано-Франківської області, використовуючи обладнання призначене для виготовлення психотропної речовини та придбані ним за невстановлених  обставин прекурсори - ацетон, сірчану кислоту та інші інгредієнти, незаконно виготовив і зберігав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, у кількості не менше 9, 6473 г, що є великим розміром.
Також ОСОБА_7 біля 18:30 18.06.2019 поблизу свого місця проживання незаконно збув ОСОБА_8 (залегендованій особі) за 200 грн амфетамін, загальною масою 0, 0722 г.
27.06.2019 близько 22:00 ОСОБА_7 повторно на території домоволодіння незаконно збув ОСОБА_9 амфетамін, загальною масою 0, 0702 г.
Він же, у цей день о 22:15 поблизу свого домоволодіння повторно незаконно збув ОСОБА_8 за 200 грн амфетамін, загальною масою 0, 054 г.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та  призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону допущені в кримінальному проваджені під час досудового розслідування, зокрема на:
відсутність у матеріалах провадження:
 - постанови про створення групи слідчих;
- постанови слідчого/прокурора про залучення свідка ОСОБА_8 до конфіденційної співпраці та протоколу його допиту під час досудового розслідування;
- протоколу допиту понятого ОСОБА_10 під час досудового розслідування.
Окрім того, звертає увагу на: порушення строків складання протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) у кримінальному провадженні, що, на його думку, є підставою для визнання цих протоколів недопустимими доказами; неповноту відображених у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про винесені прокурором процесуальні рішення, зокрема щодо постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину; наявність у реєстрі даних щодо протоколів допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які судом не допитувалися.
Вважає, що всі протоколи про результати проведення НСРД у кримінальному провадженні складені з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону та є недопустимими доказами. 
Зазначає, що органом досудового розслідування в кримінальному провадженні не встановлено жодного факту незаконного збуту ОСОБА_7 психотропних речовин, а оперативні закупки у справі проводилися на підставі сфальсифікованих матеріалів, відтак, з урахуванням принципу плодів отруйного дерева («fruit of the poisonous tree»), всі здобуті докази у  провадженні є недопустимими.
Вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину не доведена у справі поза розумним сумнівом.
Відтак стверджує, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.
Позиція учасників у суді касаційної інстанції
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги, вважав ці судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни.
У поданих письмових заявах до Верховного Суду захисник і засуджений просили розглянути касаційну скаргу без їхньої участі та задовольнити вимоги сторони захисту.  
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Перевіряючи судові рішення Верховний Суд виходить з обставин кримінального провадження встановлених судами першої та апеляційної інстанції, і не перевіряє ці судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Зі змісту судових рішень убачається, що при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій ці суди ретельно перевіряли усі доводи, на які посилалася сторона захисту при розгляді кримінального провадження та які є аналогічними тим, що викладені в касаційній скарзі захисника. Зазначені в цих рішеннях мотиви про визнання вказаних доводів безпідставними колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у суді доказам.
Зокрема, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд першої інстанції у вироку обґрунтував: наданими в суді письмовими поясненнями засудженого        ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколами за результатами проведення НСРД у виді: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 05.06.2019 та 16.07.2019 ( зафіксовано спілкування ОСОБА_7 з іншими особами щодо придбання та виготовлення заборонених речовин), аудіо, - відеоконтролю особи від 18.07.2019 (зафіксовано проведення контрольної закупки у ОСОБА_7 амфетаміну 27.06.2019); протоколами: особистого огляду покупця та видачі помічених коштів від 18 та 27 червня 2019 року (оглянуто ОСОБА_8 та вручено йому кожного разу для проведення оперативної закупки 200 грн помічених спеціальною речовиною), про результати контролю за вчинення злочину           від 18 та 27 червня 2019 року (щодо контрольних закупок і придбання амфетаміну у ОСОБА_7 здійснених ОСОБА_8 ), добровільної видачі придбаної психотропної речовини від 18 та 27 червня 2019 року (відображено дані про видачу ОСОБА_8 амфетаміну, який він придбав у                     ОСОБА_7 ), обшуку від 27.06.2019 проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 (в ході якого в гаражі свідок ОСОБА_9 видав працівникам поліції амфетамін придбаний у ОСОБА_7 , також виявлено та вилучено в гаражі і в будинку амфетамін, прекурсори (ацетон та сірчану кислоту), інші необхідні для виготовлення речовини та лабораторне обладнання, грошові кошти тощо), обшуку автомобіля ОСОБА_7 від 28.06.2019 (під час якого в автомобілі було виявлено та вилучено грошові кошти оброблені спеціальною речовиною); висновками експертиз: від 12.07.2019 № СЕ-19/109/19-457НЗ/19, від 28.06.2019 № СЕ-19/109/19-447НЗ/19, від 16.07.2019 № СЕ-19/109-20-159МРВ/19, від 10.07.2019 №СЕ-19/109/19-456НЗ/19, від 15.07.2019                     № СЕ-19/109/19-461НЗ/19, від 18.07.2019 № СЕ-19/109/19-460НЗ/19,              від 26.07.2019 № СЕ-19/109/19-459НЗ/19, від 30.07.2019 № СЕ-19/109/19-458НЗ/19, від 25.06.2019 № СЕ-19/109/19-424НЗ/19, та іншими письмовими доказами у своїй сукупності.
Ці докази зібрані у встановленому законом порядку, є логічними та послідовними, узгоджуються між собою в цілому та в деталях, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.
Не погодившись із вироком прокурор та сторона захисту оскаржили його в апеляційному порядку.
При перегляді вироку апеляційний суд, перевіривши обставини встановлені судом першої інстанції  та доводи, наведені в апеляційних скаргах, зокрема й ті, що були викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, зіставив ці обставини з даними, які містяться в досліджених судом доказах та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони підтверджують винуватість   ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.
Касаційна скарга сторони захисту є фактично викладенням власного бачення та оцінки усіх доказів здобутих органами досудового розслідування, а також невідповідності/неповноти відображених у реєстрі матеріалів досудового процесуальних рішень сторони обвинувачення.   
Положеннями кримінального процесуального закону визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК). Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК). Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником (ч. 5 ст. 22 КПК). Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК).
Окрім того положення КПК, якими врегульовано статус сторін кримінального провадження та порядок зібрання доказів, свідчать, що як сторона захисту, так і сторона обвинувачення мають право самостійно визначати, які докази необхідно надати для обстоювання своєї позиції перед судом.
За змістом положень, передбачених ст. 314 КПК, питання відповідності обвинувального акта (реєстрів матеріалів досудового розслідування, які до нього додаються) вимогам КПК може вирішуватися лише на стадії підготовчого судового засідання та не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 вересня 2023 року (справа № 208/2160/18, провадження № 51-1868кмо22):
-         відсутність у матеріалах справи окремої постанови про залучення особи до конфіденційного співробітництва чи залучення до участі в НСРД як конфідента не свідчить про порушення вимог КПК;
-          складання протоколу НСРД поза межами строку, визначеного приписами ч. 3 ст. 252 КПК, не  є підставою для визнання такого протоколу недопустимим доказом.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення порядку залучення ОСОБА_8 до проведення НСРД  у кримінальному провадженні не є прийнятними.
Під конфіденційним співробітництвом у кримінальному провадженні розуміються негласні відносини, які встановлюються правоохоронними органами з повнолітньою дієздатною особою на засадах добровільності та конспіративності і використовуються для збирання доказів у справі з метою викриття злочинної діяльності інших осіб та їх притягнення до кримінальної відповідальності. Слідчий має право використовувати інформацію, отриману від осіб з якими встановлено конфіденційне співробітництво, під час проведення НСРД, або залучати їх до проведення таких дій.
Допитаний у суді першої інстанції 03.02.2023 свідок ОСОБА_8 пояснив, що він добровільно співпрацював із правоохоронними органами і під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за їх дорученням здійснив дві оперативні закупки амфетаміну у ОСОБА_7 , за що кожного разу платив йому 200 грн, які видавалися йому працівниками поліції для проведення закупки (т. 2, а. к. п. 171-173).
Відповідно до вимог ст. 23 КПК  суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.
Допитаний у судовому засіданні 30.03.2023 свідок ОСОБА_10 пояснив, що 27.06.2019 в якості понятого брав участь у проведенні обшуку в домоволодінні ОСОБА_7 .. Під час обшуку слідчим було виявлено та вилучено кошти (оброблені спеціальною хімічною речовиною), кілька згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, ацетон, соляну кислоту, лабораторне обладнання (холодильник, колби та ін.) тощо, а у свідка              ОСОБА_9 , який у цей час перебував у домоволодінні, в кишені джинсів було  виявлено та вилучено фольговий згорток із амфетаміном. При цьому пояснив, що жодних зауважень чи заперечень до змісту протоколу обшуку від учасників  слідчої дії не надійшло (т. 2, а. к. п. 203-204).   
З урахуванням цього доводи касаційної скарги захисника про відсутність у матеріалах досудового розслідування протоколів допиту вказаних свідків є неспроможними, оскільки кримінальний процесуальний закон не покладає на слідчого обов`язку допитувати цих процесуальних осіб під час досудового розслідування. Натомість, вказані особи за клопотанням учасників були допитані в судовому засіданні судом першої інстанції і під час їхнього допиту сторони, у тому числі і сторона захисту, не були обмежені в своїх правах та можливостях задавати їм необхідні питання щодо з`ясування всіх обставин справи, які їх цікавлять, а суд у вироку дав відповідну оцінку їхнім показанням із додержанням вимог ст. 94 КПК. 
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування в кримінальному провадженні, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, віднесено до компетенції керівника органу досудового розслідування.
У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово вказував про можливість визначення слідчого або групи слідчих у кримінальному провадженні документом, який хоч і має іншу назву ніж «постанова», але містить у своєму змісті всі необхідні дані, які зазначаються в постанові (посаду особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання документа, підстави для його складання (статті 39, 214 КПК України) та номер кримінального провадження внесеного до ЄРДР). У такому випадку одна лише невідповідність назви процесуального документа не змінює його суті та значення.
У матеріалах кримінального провадження міститься доручення начальника СВ Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області            від 14.03.2019, яким визначено групу слідчих у ньому та доручено слідчим ОСОБА_16 (старший групи), ОСОБА_17 і ОСОБА_18 провести досудове розслідування, яке фактично за своїм змістом відповідає вимогам постанови (т. 3, а. к. п. 41). Тому у Суду немає обґрунтованих підстав вважати, що досудове розслідування в кримінальному провадженні проводилось слідчими, які були уповноваженні на проведення процесуальних дій у ньому в непередбачений законом спосіб. 
Інші доводи касаційної скарги не містять у собі аргументів, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, і по суті за своїм змістом є лише висловлюванням позиції сторони захисту щодо наданої судом оцінки доказів у кримінальному провадженні, що не є предметом касаційної перевірки.
Усі наведені захисником у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, і не ставлять під сумнів законність цих рішень
Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК, у них зазначено відповідні підстави та положення закону, якими керувалися ці суди при ухваленні своїх рішень.
Під час касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження Судом не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для зміни чи скасування цих судових рішень
З урахуванням наведеного підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Залишити без задоволення касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , а вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня            2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня  2024 року щодо ОСОБА_7 без зміни. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________                _____________________                     ___________________
  ОСОБА_1                  ОСОБА_2                          ОСОБА_3