Справа № 303/7629/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       03 липня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Кожух О.А., Мацунича М.В.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Газій Ірина Олександрівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року у складі судді Полянчука Б.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 02.09.2006, який розірвано 26.08.2009 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. 
Зазначала, що після розірвання шлюбу сторони вирішили, що на той момент таке рішення було поспішним, тому відновили шлюбні відносини. 
Під час перебування у шлюбі та шлюбних відносинах у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Зазначала, у зв`язку з погіршенням сімейних відносин позивач звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де було зареєстровано розірвання шлюбу, про що 05.05.2023 складено відповідний актовий запис за №21 та видано свідоцтво про реєстрацію розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . 
Після остаточного розірвання шлюбу між сторонами діти залишилися проживати з позивачем. Всі діти різного віку: старша дочка ОСОБА_6 - студентка, середній син ОСОБА_7 - школяр, менша дочка ОСОБА_8 - відвідує дитячий садок. Тобто, на кожну дитину є індивідуальні потреби на витрати, це не зважаючи на загальні потреби на харчування, одяг, піклування про здоров`я дітей, забезпечення необхідних умов проживання, соціального та духовного розвитку дітей. 
Вказувала, що наскільки їй відомо відповідач офіційно не працевлаштований, але має стабільний заробіток, так як займається ремонтними роботами. Після розірвання шлюбу відповідач намагався допомагати матеріально, проте через різне ставлення до потреб дітей та їх матеріальне забезпечення, у них виникають суперечки. Відповідач надає матеріальну допомогу таким чином, щоб вона не мала можливості використати надані ним кошти на ті потреби, які вважає необхідними та які є першочерговими. 
Зазначала, що так як діти проживають з нею, то вона більше знає про їх потреби на навчання, на лікування, на відвідування гуртків або розважальних дитячих заходів, якого вони потребують одягу, але на її зауваження відповідач реагує дуже агресивно. Налаштовує менших дітей проти неї, може ігнорувати старшу дочку, коли вона стає на її захист. 
Враховуючи вищенаведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року позов ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2500,00 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Газій Ірина Олександрівна, просить рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів змінити, встановивши ОСОБА_1 виплату аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття, а також скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору на користь держави, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було враховано прогресуюче погіршення здоров`я відповідача, що підтверджується відповідними медичними документами, виданими ТОВ «Медичний центр «Діамед». Зазначає, що не має постійного та стабільного заробітку, який давав би йому можливість регулярно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, визначеній судом. У зв`язку з цим, стверджує, що з метою реального виконання рішення суду доцільно зменшити розмір аліментів до його мінімально рекомендованого. Вказує, що позивачем заявлено одну позовну вимогу, судовий збір за яку не підлягає оплаті, відтак безпідставним є його стягнення судом з відповідача на користь держави. 
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Розгляд справи позивач просить проводити без її участі.
В судовому засіданні апелянт (відповідач) ОСОБА_1 , представник апелянта (відповідача) – адвокат Газій І.О., підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді – доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 грн., для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Такий же прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років та для дітей віком від 6 до 18 років встановлено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». 
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
       Матеріалами справи встановлено, що 02.09.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.8,9).
Від даного шлюбу та у період шлюбних відносин після розірвання шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10,14,17). 
       Згідно витягів з реєстру територіальної громади слідує, що  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується і відповідачем (а.с.13,16,19).
       Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Задовольняючи частково зявлений позов про стягнення аліментів та визначаючи розмір аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину суд першої інстанції врахував інтереси дітей та вищезазначені вимоги закону.
       Суд першої інстанції вірно зазначив, що у позивачки виникли підстави заявити вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання.
       При цьому, суд першої інстанції дослідивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи необхідність за загальним правилом дотримання рівності обов`язку батьків щодо утримання своїх дітей вірно дійшов висновку, що підстави для стягнення аліментів саме у розмірі 4000 грн. відсутні, оскільки позивачем не доведено можливість відповідача, сплачувати аліменти у вказаному розмірі.
       Визначений розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
       Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано його незадовільний стан здоров`я не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд першої інстанції задовольняючи позов частково у розмірі 2500 грн., взяв до уваги, в тому числі і стан здоров`я відповідача. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не подано належних доказів, які б підтверджували, що він є особою,  яка втратила працездатність, та наявні медичні протипоказання чи висновки відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони його працевлаштування. 
       Спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей. Апелянт є молодою працездатною особою і зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дітей нарівні з позивачкою.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір також не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а у разі задоволення позову, згідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з судовим збором покладаються на відповідача, тобто особу, з якої стягуються аліменти. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги вищенаведених висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Газій Ірина Олександрівна, залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

Головуючий:                                

Судді: