ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2025 р.                       Справа № 910/13241/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Ходаківської І.П. 
 
розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 (повний текст рішення складено 21.02.2025) (суддя Бойко Р.В.)
у справі № 910/13241/24 Господарського суду міста Києва
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення заборгованості у розмірі 61 288,62 грн

                                                              ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
У жовтні 2024 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 61 288,62 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у березні-квітні 2016 року АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", маючи договірні відносини з постачання природного газу з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України") (яке не поставило природний газ відповідачу), здійснило відбір природного газу з газотранспортної системи з ресурсу позивача обсягом 13,373 тис. куб. м без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу на ці обсяги.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/13241/24 позов АТ "Укртрансгаз" задоволено повністю та стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь                   АТ "Укртрансгаз" борг із компенсації вартості газу в розмірі 50 122,80 грн, нараховані на вказану суму боргу 3 % річних у розмірі 2 178,21 грн і інфляційні втрати в розмірі                           6 790,86 грн, борг із компенсації вартості послуг транспортування природного газу в розмірі 1 936,90 грн, нараховані на вказану суму боргу 3 % річних у розмірі 76,54 грн і інфляційні втрати в розмірі 183,31 грн, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що встановлений ч. 2 ст. 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" № 1730-VIII від 03.11.2016  (далі - Закон № 1730) строк оплати (за період з 01.10.2021 по 01.09.2024) є таким, що настав, а тому відповідач зобов`язаний був сплати на користь позивача за вказаний період вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у розмірі                    50 122,80 грн та вартість наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу в розмірі 1 936,90 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі              № 910/13241/24, АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону № 1730, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" у повному обсязі.
Зокрема, скаржник зазначає, що судами під час розгляду справи № 904/951/21 встановлено відсутність будь-яких договірних відносин стосовно спірного газу, а тому підстав для стягнення заборгованості на підставі Закону № 1730 немає.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.)  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/13241/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 25.04.2025.
Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.  
Позиції учасників справи
Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що зобов`язання здійснити оплату (компенсацію) відібраного без номінанцій газу в порядку ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 не суперечить судовому рішенню у справі № 904/951/21, і зобов`язання відповідача компенсувати вартість газу виникло в силу вимог Закону № 1730.  
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, у березні-квітні 2016 року АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", не зважаючи на відсутність будь-яких підстав для відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з АТ "Укртрансгаз" здійснило відбір 13,737 тис. куб. м природного газу, а саме в березні 2016 року в розмірі 12,502 тис. куб.м та в квітні 2016 року в розмірі 1,235 тис. куб. м.
Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі № 904/951/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022.
У межах справи № 904/951/21 судами було відмовлено в стягненні вартості відібраного відповідачем у березні-квітні 2016 року природного газу в обсязі 13,737 тис. куб. м з підстав спливу позовної давності.
Звертаючись із позовом у даній справі, позивач послався на те, що на підставі Закону                № 1730 виник обов`язок відповідача компенсувати позивачу, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісячно, рівними платежами, впродовж 72 календарних місяців вартість відібраного ним природного газу, що не існував на момент ухвалення рішення у справі             № 904/951/21 (30.09.2021). У той же, у справі № 904/951/21 було встановлено зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі                13,737 тис. куб. м, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), але вказане рішення не призвело до поновлення порушених прав АТ "Укртрансгаз". Позивач вважає, що зобов`язання відповідача здійснити оплату (компенсацію) відібраного без номінації та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу в порядку ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 не суперечить ухваленому судовому рішенню у справі                            № 904/951/21.
Отже, АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"                      АТ "Укрзалізниця" здійснило у березні-квітні 2016 року відбір 13,737 тис. куб. м природного газу, який повинен був ним бути оплачений АТ "Укртрансгаз" разом із послугами транспортування такого газу рівними частинами протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року.
За розрахунком АТ "Укртрансгаз", вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначеному періоді в загальному розмірі 13,373 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу за категоріями споживачів загалом складала  103 109,92 грн, яку відповідач зобов`язаний був сплатити протягом 72 місяців, починаючи з 01.11.2021,  щомісяця рівними частинами. Відповідно, розмір щомісячної оплати з жовтня 2021 року по серпень 2024 року (починаючи з 01.11.2021) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 1 432,08 грн. Натомість вартість послуг транспортування, за розрахунками позивача, загалом складає 3 984,64 грн, яку відповідач зобов`язаний сплатити протягом           72 місяців, починаючи з 01.09.2022, щомісяця рівними частинами по 55,34 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач використав право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, що порушено невиконанням відповідачем свого зобов`язання компенсувати вартість відібраного газу.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
За змістом частин першої та другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Статтею 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалися Верховним Судом та узагальнено містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.
Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, особа має право на власний розсуд обрати будь-який із можливих способів захисту, які передбачені законом або договором, за виключенням випадків, коли законом встановлено імперативний характер щодо застосування конкретного способу захисту.
Матеріалами справи підтверджено, що в березні-квітні 2016 року АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", не зважаючи на відсутність будь-яких підстав для відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з АТ "Укртрансгаз" здійснило відбір                     13,737 тис. куб. м природного газу, а саме: в березні 2016 року - в розмірі 12,502 тис. куб. м; у квітні 2016 року - в розмірі 1,235 тис. куб. м.
Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі № 904/951/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022, і в силу ст. 75 ГПК України є преюдиційними при розгляді даної справи.
Як правильно враховано місцевим господарським судом, 29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-IX від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" № 1730 від 03.11.2016 , зокрема його статтю восьму доповнено частиною другою.
У пояснювальній записці до проекту Закону № 1639-IX від 14.07.2021 вказано, зокрема, таке.
Прийняття законопроекту обумовлюється необхідністю врегулювання комплексу нагальних проблем, що унеможливлюють подальше реформування ринку природного газу, перехід до прозорих конкурентних відносин у всіх сегментах ринку та припинення державного втручання в його функціонування шляхом покладення на суб`єктів ринку спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів в процесі його функціонування, насамперед, шляхом урегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу та супутніх ринків, загальний обсяг якої станом на 01.05.2021 може перевищити 100 млрд. грн, а саме: 1) заборгованості постачальників природного газу, в тому числі підтвердженої судовими рішеннями, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для постачання побутовим споживачам; 2) заборгованості постачальників природного газу, в тому числі підтвердженої судовими рішеннями, за договорами про надання послуг транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора ГТС з 01.01.2020; 3) заборгованості операторів ГРС, в тому числі підтвердженої судовими рішенням та/або реструктуризованої, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для виробничо-технологічних потреб, укладеними з НАК "Нафтогаз України"; 4) заборгованості операторів ГРС, в тому числі підтвердженої судовими рішенням, за договорами про надання послуг транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора ГТС до 31.12.2019; 5) заборгованості операторів ГРС, в тому числі підтвердженої судовими рішенням та/або реструктуризованої, за договорами транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора ГТС з 01.01.2020; 6) заборгованості особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019, перед НАК "Нафтогаз України"; 7) заборгованість особи, що здійснює функції оператора ГТС з 01.01.2020, перед НАК "Нафтогаз України";  8) заборгованості виробників теплової енергії за природний газ, поставлений                          НАК "Нафтогаз України" в рамках спеціальних обов`язків використаний для їх виробництва, а також неоплаченої вартості обсягів природного газу, відібраних з ГТС підприємствами теплоенергетики протягом 2015-2019 років без документального оформлення, отримання номінацій або включення до реєстру.
Відповідно до статті 2 Закону № 1730 дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.
Згідно із частинами першою та другою статті 5 Закону № 1730 реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).
Реструктуризація заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення шляхом розстрочення:
- на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору - у разі відсутності забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості будь-яким видом забезпечення, передбаченим законодавством України, якщо загальний обсяг заборгованості такої теплопостачальної або теплогенеруючої організації за спожитий природний газ, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, не перевищує             10 мільйонів гривень;
- на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, за умови забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості на суму реструктуризації згідно з частиною четвертою цієї статті.
Водночас 19.08.2022 набрав чинності Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 2479-IX від 29.07.2022, яким частину другу статті 8 Закону № 1730  викладено в новій редакції, згідно з якою підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:
- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;
- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.
Господарським судом першої інстанції у цьому зв`язку обґрунтовано враховано правову позицію Верховного Суду в постанові від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19, відповідно до якої відібрання підприємствами обсягів природного газу з ГТС без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора ГРС та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора ГТС. Тобто в такому випадку відбувається надання оператором ГТС послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу ГТС). Разом із цим витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 8 Закону № 1730.
Враховуючи висновки Верховного Суду, зроблені у справах № 914/1940/22, № 905/2044/19 та № 922/2737/23, судом правильно визначено, що Законом № 1730 не передбачено виключень у частині відібраних без номінацій обсягів природного газу. Усі обсяги природного газу, які були використані без номінацій, підпадають під дію положень ч. 2 ст. 8 Закону № 1730.
Виходячи зі змісту ст. 175, 226 ГПК України, не допускається розгляд спору спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
При цьому правовою підставою позову у справі № 904/951/24 позивачем була вказана             ст. 1212 ЦК України.
Разом із тим, у справі № 910/13241/24 правовою підставою заявленого позову є ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 в редакції Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 2479-IX від 29.07.2022.
Як обґрунтовано встановлено судом, дії АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" щодо відібрання у 2016 році газу без номінацій підпадають під регулювання Закону № 1730, ч. 2 ст. 8 якого визначено обов`язок оплатити спожитий ним газ у визначені цим Законом порядку та строки.
Отже, судом правильно встановлено, що АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" здійснило у березні-квітні 2016 року відбір 13,737 тис. куб. м природного газу, який повинен був ним бути оплачений                                  АТ "Укртрансгаз" разом із послугами транспортування такого газу рівними частинами протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року.
За розрахунком АТ "Укртрансгаз" вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначеному періоді в загальному розмірі 13,373 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу за категоріями споживачів загалом складає 103 109,92 грн, яку відповідач зобов`язаний сплатити протягом 72 місяців, починаючи з 01.11.2021, щомісяця рівними частинами. Відповідно, розмір щомісячної оплати з жовтня 2021 року по серпень 2024 року (починаючи з 01.11.2021) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 1 432,08 грн. У свою чергу, вартість послуг транспортування, за розрахунками позивача, загалом складає 3 984,64 грн, яку відповідач зобов`язаний сплатити протягом            72 місяців, починаючи з 01.09.2022, щомісяця рівними частинами по 55,34 грн.
При цьому, судом враховано, що котельні відповідача виробляли теплову енергію та надавали послуги з теплопостачання різним категоріям споживачів: для власних потреб підрозділів регіональної філії, стороннім споживачам, населенню та бюджетним установам, тобто не лише для населення.
Отже, відповідачем не спростовано неправильність здійсненого позивачем розрахунку вартості спожитого у квітні 2016 року природного газу, в той час як правильність розрахунків позивача вартості спожитого у березні 2016 року природного газу та вартості послуг транспортування газу відповідачем не заперечується.
З огляду на викладене, вмотивованим є висновок суду про задоволення позову.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд  
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/13241/24 залишити без змін. 
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.  
4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.                     

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                І.П. Ходаківська