КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №  761/888/25                                                                                                      Головуючий 1-ї інстанції: Сидоров Є.В.
Провадження №33/824/1620/2025                                                                                  Доповідач: Яковлева В.С.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
 
17 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання -  Пишковичем М.І., за участю: особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року щодо  ОСОБА_1 ,
                        
В С Т А Н О В И В
 
Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, українки, громадянки України, тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (протокол від 23.12.2025 серії ВАВ №622532), і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, як незаконну та закрити провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №622532 від 23 грудня 2024 року не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна потерпілому. Крім того, в протоколі не зазначено відеозапис, який міститься в матеріалах справи, тому незрозуміло звідки він взявся в матеріалах справи. Звертає увагу, що на відеозаписі відсутній початок та закінчення конфлікту. Зазначає, що як працівниками поліції так і судом було проігноровано факт фізичного насильства гр. ОСОБА_2 до гр. ОСОБА_1 . Також не було допитано можливих свідків даного конфлікту, а саме мешканців будинку АДРЕСА_1 . Не враховано пояснення гр. ОСОБА_1 , що заява гр. ОСОБА_2 є помстою за притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.                                          Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.                                                                                                                          Судом першої інстанції встановлено відповідно до протоколу, що 23.12.2024 року о 02 год 00 хв. ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 словесно ображала нецензурною лайкою свого співмешканця - ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.                                                                                                    В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заперечувала вину, надала пояснення. Суддя, не надавши правову оцінку даним поясненням, враховуючи матеріали справи про адміністравне правопорушення, вбачав склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КпАП України у діях  ОСОБА_1 .                  Апеляційний суд вважає такі висновки передчасними з огляду на настепне.              Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також пояснень ОСОБА_1 , наданих суду першої інстанції та апеляційному суду, відбувся конфлікт із співмешканцем в ході якого остання образила його нецензурною лайкою.               Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП  настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Таким чином, під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Про такі наслідки не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та не встановлено судом першої інстанції. Тоді як сама словесна образа нецензурною лайкою не є домашнім насильством, за яке передбачена відповідальність за  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З оглядну на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , у тому, що вона за викладених у протоколі обставин вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 .
Таким чином, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.
З огляду на викладене, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1   - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Керуючись п. 1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.                      Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_1  скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.                                                                                                                        Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.                                                                  
            Суддя                                                                                                                       Київського апеляційного суду                                                    В.С. Яковлева