ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 р.	Справа № 480/289/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,
представника відповідача: Цюпки О. В.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2025, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 16.04.25 по справі № 480/289/24
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Військової частини НОМЕР_1                   
          про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ

Військова частина НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , заявник, відповідач) 17.02.2025 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просило суд:
- визнати виконавчий лист, виданий 11.10.2024 Сумським окружним адміністративним судом, про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню. 
В обґрунтування поданої заяви зазначив, що виконавчий лист від 11.10.2024  у справі № 480/289/24 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок ВЧ НОМЕР_1 з виплати ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ), відсутній у зв`язку з добровільною виплатою позивачу 09.11.2023 коштів у розмірі 33180,59 грн, що підтверджується відомістю про зарахуванням сум грошового забезпечення на рахунок ОСОБА_1 .
При цьому зауважив, що з урахуванням змін, внесених наказом від 31.10.2023 № 313 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2023 № 221, зазначена грошова допомога розрахована виходячи з календарної вислуги років позивача – 03 роки 09 місяців 11 днів, яка підтверджена військовим квитком ОСОБА_1 .
Стверджував, що підтверджена військовим квитком календарна вислуга років позивача становить 03 роки 09 місяців 11 днів, яка і була врахована при обчисленні та виплаті належної позивачу суми одноразової грошової допомоги ще до ухвалення рішення у цій справі, однак, у зв`язку з перебуванням особового складу ВЧ НОМЕР_1 в зоні проведення бойових дій поза межами пункту постійної дислокації та не надходженням до електронного кабінету в системі "Електронний суд" позовної заяви з доданими до неї документами, відповідач був позбавлений можливості повідомити суд першої інстанції до прийняття рішення про добровільну виплату спірної допомоги. При цьому зауважив, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з наявної у позивача календарної вислуги років - 06 років 03 місяці 05 днів, яка є загальною (з урахуванням пільгової – 2 роки 05 місяців 24 дні) та зазначена у грошовому атестаті ОСОБА_2 , який не є належним документом, що підтверджує вислугу років військовослужбовця. В той час, як відповідно до військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 вбачається, що до зарахування до списків Військової частини НОМЕР_1 - 21.10.2019, позивач військової служби не проходив. Відтак на момент звільнення з військової служби його вислуга років у календарному обчисленні склала 03 роки 09 місяців 11 днів (з 21.10.2019 по 02.08.2023).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 480/289/24 у задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа по справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 480/289/24 скасувати та постановити нове рішення про визнання виконавчого листа про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в порушення вимог процесуального закону, відмовляючи у задоволенні заяви відповідача, суд першої інстанції не з`ясував обставин щодо наявності у ВЧ НОМЕР_1  обов`язку виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні станом на дату видачі виконавчого листа та передчасно постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви відповідача.
Стверджував, що зазначена у грошовому атестаті від 04.11.2023 № 6287 загальна вислуга років позивача – 06 років 03 місяці 05 днів обчислена шляхом додавання календарної (03 роки 09 місяців 11 днів) та пільгової (02 роки 05 місяців 24 дні) вислуги років, при цьому, відповідно до військового квитка позивача, як військовослужбовця, календарна вислуга років дорівнює 03 роки 09 місяців 11 днів, за які і була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні 09.11.2023.
В іншій частині зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту позовної заяви.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній.
Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ВЧ НОМЕР_1 , перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №480/289/24 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24 - без змін. Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2024.
11.10.2024 Сумським окружним адміністративним судом за заявою позивача видано виконавчий лист.
30.01.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні ВП № 77024911 з примусового виконання виконавчого листа № 480/289/24, виданого 11.10.2024, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Водночас, представник відповідача у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню наполягав, що обов`язок боржника (ВЧ НОМЕР_1 ) з виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, повністю відсутній у зв`язку з її добровільною виплатою - 09.11.2023, а відтак, виданий 11.10.2024 виконавчий лист про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 є таким, що не підлягає виконанню.
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду цієї заяви судове провадження перейшло у свою завершальну стадію - виконавче провадження, а тому суд, позбавлений можливості давати аналіз виконанню рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 77024911, оскільки це питання не є предметом спору при розгляді заяви відповідача.
Крім того, судом зауважено, що відповідач не позбавлений права звернутися до державного виконавця із відповідною заявою про закінчення виконавчого провадження та додати відповідні докази. При цьому, за умови коли рішення суду (як стверджує боржник) виконане, немає жодних ні фактичних, ні юридичних підстав визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Згідно із частинами першою, другою цієї статті у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
При цьому рішення суду можуть виконуватися у добровільному або примусовому порядку. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.
За правилами частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частин першої та другої статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року, що наведені в статті 369 Цивільного кодексу України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (які узгоджуються з підставами, зазначеними у статті 374 КАС України), можна поділити на дві групи: матеріально - правові і процесуально - правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що не підлягають виконанню);
- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь – яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Тобто ключовим питанням в межах розгляду поданої апеляційної скарги є наявність або відсутність одного з вищенаведених критеріїв для вирішення питання про можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, в якості підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає про добровільну виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за три повних календарних роки військової служби, після внесення змін 31.10.2023 до наказу про звільнення позивача.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 480/289/24 від 11.10.2024 ВЧ НОМЕР_1 зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні із військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно з пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням виплачених сум.
Враховуючи, що розмір грошової допомоги при звільненні із військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення безпосередньо залежить від наявної у такої особи календарної вислуги років, виконаним рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24 може вважатись лише за умови виплати позивачу спірної допомоги за кожний повний календарний рік служби.
Зі змісту вищезазначеного рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі № 480/289/24, колегією суддів встановлено, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходив з того, що станом на момент звільнення, вислуга років позивача у календарному обчисленні склала 06 років 03 місяці 05 днів, у пільговому – 02 роки 05 місяців 24 дні. При цьому судами було враховано, що доказів нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні або документів на підтвердження відсутності підстав для її виплати відповідачем не надавалось ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.
Таким чином, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 480/289/24, за висновками судів, при обчисленні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідачем повинна була бути врахована вислуга років позивача у календарному обчисленні - 06 років 03 місяці 05 днів.
З огляду на вищевикладене, посилання апелянта на Відомість № 10112023 про грошове забезпечення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2023, якою підтверджено зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 33180,59 грн в якості одноразової грошової допомоги при звільненні за три повних календарних роки служби, не є свідченням повного виконання рішення суду у справі № 480/289/24.
При цьому, слід зауважити, що незважаючи на отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі № 480/289/24 в системі «Електронний суд» 20.01.2024, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 23), та позовної заяви 15.01.2024, що підтверджується наявним у матеріалах справи скріншотом електронного кабінету відповідача (а.с. 42), ВЧ НОМЕР_1 не вчинило жодних дій, спрямованих на спростування тверджень позивача, з яким погодився як суд першої так і суд апеляційної інстанції, про наявність у нього вислуги років у календарному обчисленні - 06 років 03 місяці 05 днів.
Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 480/289/24, яке набрало чинності станом на момент звільнення, встановлено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні склала 06 років 03 місяці 05 днів, у пільговому – 02 роки 05 місяців 24 дні, вказана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів наголошує, що при розгляді вищевказаної заяви, суд не може вдаватися до переоцінки доказів та відповідно встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами під час розгляду справи.  
Доводи апелянта про неможливість надати під час розгляду справи № 480/289/24 докази того, що календарна вислуга років ОСОБА_3 на дату звільнення зі служби дорівнювала 03 роки 09 місяців 11 днів, за які і була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні 09.11.2023, не є підставою у розумінні статті 374 КАС України для визнання виданого Сумським окружним адміністративним судом виконавчого листа від 11.10.2024 про примусове виконання рішення у справі № 480/289/24 таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів зауважує, що фактично, заява відповідача про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, мотивована незгодою зі встановленою судами першої та апеляційної інстанції календарною вислугою років позивача, яка на переконання відповідача є значно меншою. Разом з цим, така обставина є підставою для касаційного оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі № 480/289/24. 
На виконання частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 по справі № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження", розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, державний виконавець закінчує виконавче провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Колегія суддів зазначає, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд, натомість, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у спірних правовідносинах призведе до припинення обов`язку заявника щодо повного виконання рішення суду, що є недопустимим.
Інших підстав, які свідчить про те, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню заявник у поданій заяві не зазначає.
Беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів звернення до державного виконавця на підтвердження обставин нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за шість повних календарних роки військової служби на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/289/24, у колегії суддів відсутні підстави стверджувати про добровільну виплату відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні у належному розмірі, та, як наслідок, задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316 321, 322, 325, 326, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 480/289/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано  24.06.2025.