УХВАЛА

09 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 454/565/13-к
провадження № 51-6705во18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,                                                          
розглянувши заяву ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року,
встановив:
Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року - без змін.
ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 14 лютого 2019 року закрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2018 року у провадженні за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року.
В подальшому, ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року постановлено виправити допущені описки в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року,зазначивши у мотивувальній частині ухвали «ухвала судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року» замість «ухвала слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року» та в резолютивній частині «ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року» замість «ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року», та виправлене вважати правильним. 
ОСОБА_5 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року. Вказує, що мотивувальна частина вказаної ухвали касаційного суду від 14 лютого 2019 року суперечить прохальній частині ухвали Верховного Суду від 25 березня 2019 року про виправлення описки. Зазначає, що, оскільки ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року постановив «суддя», а не «слідчий суддя», то Верховний Суд не мав права в даному випадку застосовувати норми частини 4 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Тому, ОСОБА_5 , посилаючись на положення статті 379 КПК, просить внести відповідні зміни (виправити описки) в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду заяви. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.
Перевіривши доводи, викладені в заяві, і наявні в матеріалах провадження документи, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно з положеннями частини 1 статті 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.
Опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання  розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів 
і діалектизмів тощо.
Очевидною арифметичною помилкою визнається помилка в результаті підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичною помилкою, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.
Отже, виправлення описки не може змінювати зміст судового рішення.
Як убачається зі змісту заяви,  ОСОБА_5 не погоджується з ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року та ставить вимогу фактично про зміну вказаного рішення, а не про виправлення описки у ньому.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року.
Водночас, колегія  суддів звертає увагу ОСОБА_5 на те, що він не позбавлений можливості звернутись до Верховного Суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної ухвали касаційного суду від 14 лютого 2019 року, незгоду з якою він висловлює у своїй заяві про виправлення описки.
Керуючись статтями 379, 441 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3