ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року	Львів	Справа № 380/9581/24 пров. № А/857/23463/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                     Гінди О.М.
суддів:                                                                       Матковської З.М., Ніколіна В.В.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю   «Гірничовидобувна компанія «СДК» до   Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій,-
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК», 29.04.2024, через засоби поштового зв`язку,  звернулося до суду з адміністративним позовом в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 10412515/40642762 від 22.01.2024 про відмову у реєстрації податкової накладної № 133 від 28.12.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 10412514/40642762 від 22.01.2024 про відмову у реєстрації податкової накладної № 145 від 29.12.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 5737/40642762/2 від 30.01.2024 про залишення скарги без задоволення та рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 5736/40642762/2 від 30.01.2024 про залишення скарги без задоволення та рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін;
- зобов`язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 133 від 28.12.2023;
- зобов`язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 145 від 29.12.2023.
Обґрунтовує позов тим, що на розгляд комісії регіонального рівня в достатній мірі надано документи для підтвердження здійснення господарської операції, які сукупно свідчать про факт її реального здійснення та є достатніми для реєстрації в ЄРПН спірної податкової накладної. Натомість, при розгляді пояснень позивача та при прийнятті спірного рішення Комісією ГУ ДПС у Київській області не досліджено в сукупності всіх обставин спірних правовідносин, не надано оцінку тим документам, що були надані разом із поясненнями. Спірне рішення прийняте без наявності правових та фактичних підстав, позаяк платник надав пояснення та первинні документи щодо господарської операції, згідно яких складено податкові накладні від 28.12.2023 № 133 та від 29.12.2023 № 145.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 10412515/40642762, № 10412514/40642762 від 22.01.2024 та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні за № 133 від 28.12.2023, № 145 від 29.12.2023 у Єдиному реєстрі податкових накладних.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Головне управління ДПС у м. Києві та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що контролюючий орган не зміг встановити фактичний рух активів позивача в процесі здійснення господарської діяльності та реальні зміни майнового стану платника податку, наявність зв`язку між фактом придбання відповідного товару або послуги та змістом господарської діяльності платника податків. Також, зауважив, що позивач у підтвердження господарської операції надав виключно шаблонні документи, які фіксують таку операцію. Проте платником податків не надано жодного документу, які прийнято складати в умовах сучасного ділового обороту та які відображають зміст, обсяг господарської операції, час та місце здійснення, тощо без складання яких неможливе її здійснення, зокрема: заявки на товари/послуги, рахунки фактури, специфікації, прайси на товари/послуги, сертифікати, тощо.
Учасники справи не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» є юридичною особою; створене 08.07.2016; є платником податку на додану вартість.
Основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Крім того, позивачем задекларовано здійснення інших видів господарської діяльності.
У своїй господарській діяльності ТОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» використовує належну йому на праві власності адміністративну будівлю, вантажні автомобілі, бульдозери, екскаватори, фронтальні навантажувачі та інші основні засоби.
Між ТОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» та ДП «Бетон Центр» ТзОВ «Укр Інновації» (код ЄДРПОУ 33914891) укладений договір поставки № 10 від 18.01.2023.
Відповідно до умов вказаного договору поставки ТОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» передає у власність, а ДП «Бетон Центр» ТзОВ «Укр Інновації» приймає у власність та оплачує товар (пісок, пісок будівельний просіяний, піщаник, піщаник фракційний).
Найменування, кількість та асортимент товару вказані у видаткових накладних Постачальника або у специфікаціях, що додаються до Договору.
На виконання умов Договору поставки від 18.01.2023 № 10 ДП «Бетон Центр» ТзОВ «Укр Інновації» здійснило авансові платежі на загальну суму 100  000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 7752 від 28.12.2023, № 17492 від 29.12.2023.
Позивачем складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 133 від 28.12.2023 на загальну суму 50000 грн з урахуванням податку на додану вартість, № 145 від 29.12.2023 на загальну суму 50000 грн  з урахуванням податку на додану вартість.
Відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) зазначені податкові накладні ТОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» направлено для реєстрації в ЄРПН.
Проте, згідно з квитанціями від 29.12.2023 реєстрація податкових накладних зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, так як платник податку, яким подано для реєстрації ПН/PK в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Для підтвердження здійснення операцій позивач надав до ГУ ДПС у м. Києві пояснення та копії документів щодо податкових накладних № 133 від 28.12.2023, № 145 від 29.12.2023, реєстрацію яких зупинено, до якого долучив на власний розсуд документи, у тому числі договори з контрагентами, платіжні інструкції, видаткові накладні на продаж товару, видаткова накладна на придбання товару у ПАФ «Дністер», акти звірки взаємних розрахунків, довіреність.
Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення від 22.01.2024 № 10412515/40642762 про відмову в реєстрації податкової накладної від 28.12.2023 № 133 та від 22.01.2024 № 10412514/40642762 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29.12.2023 № 145  в ЄРПН з наступної підстави: надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Додаткова інформація: первинні документи щодо придбання/постачання товарів/послуг.
Крім того, позивачем було подано скарги до Комісії ГУ ДПС у Київській області на рішення про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за наслідками розгляду яких прийнято рішення № 5737/40642762/2 від 30.01.2024, № 5736/40642762/2 від 30.01.2024, якими скарги залишено без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.
Вважаючи протиправним рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції покликається на те, що позивачем виконані умови, визначені законом для прийняття рішення щодо реєстрації спірної податкової накладної у ЄРПН.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» № 520 від 12.12.2019 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 року за № 1245/34216) (далі Порядок № 520), цей Порядок визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту  201.16 статті 201 Податкового кодексу України  (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня) (п. 2 Порядку № 520).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3 Порядку № 520).
За правилами пункту 4 Порядку № 520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку № 520 встановлено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п. 7 Порядку № 520).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пункт 5 Порядку № 520 визначає перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, однак такий перелік не є вичерпним та не передбачає необхідності надання платником податку усіх документів згідно такого переліку. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 420/7850/22.
Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.
Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.
У постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
При цьому, в залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова накладна для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем подано на розгляд комісії контролюючого органу пояснення та документи, щодо господарських операцій з ДП «Бетон Центр» ТзОВ «Укр Інновації» на підставі яких сформовано спірні податкові накладні. Зокрема: договір поставки № 10 від 18.01.2023; видаткові накладні № 28120000056 від 28.12.2023, № 28120000064 від 28.12.2023, № 28120000075 від 28.12.2023, № 28120000080 від 28.12.2023, № 28120000077 від 28.12.2023, №28120000084 від 28.12.2023, № 29120000029 від 29.12.2023, № 29120000037 від 29.12.2023, № 29120000024 від 29.12.2023, № 29120000036 від 29.12.2023, № 29120000010 від 29.12.2023, № 29120000013 від 29.12.2023, № 29120000012 від 29.12.2023 року, № 29120000018 від 29.12.2023; договір поставки № 1/1 від 02.01.2023; платіжні інструкції № 7752 від 28.12.2023, № 17492 від 29.12.2023; акт звірки взаємних розрахунків.
Однак, контролюючий орган оскаржуваними рішеннями відмовив у реєстрації наведених вище податкових накладних.
Так, відповідно до п. 9 та п. 11 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п. 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення було відмовлено в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз наведених норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що наведеним нормативно-правовим актом визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 та 19 липня 2023 року у справі № 420/7850/22.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та не спростовано відповідачем, що позивачем було виконано вимоги контролюючого органу, а саме надано відповідні пояснення до яких долучено копії наявних документів, що підтверджують проведення господарських операцій. Натомість, посилаючись на те, що вказаних документів не достатньо, податковий орган відмовив у реєстрації відповідних податкових накладних.
Доказів та обґрунтувань щодо того, що подані документи складені/оформлені з порушенням вимог чинного законодавства відповідачем не надано, а судом апеляційної інстанції не встановлено.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Разом з тим, квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН не містять інформації, які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 справа № 500/2237/20.
За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши подані документи, дійшов висновку, що позивачем надано необхідні документи, які підтверджують інформацію, зазначену у податкових накладних, та які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію спірних податкових накладних.
Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції позивачем, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.
Враховуючи вищенаведене, оскільки в ході розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції встановлено, що комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних при Головного управління ДПС у місті Києві будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не зазначено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання дій протиправними, скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання зареєструвати спірні податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в суді апеляційної інстанції розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року  у справі № 380/9581/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін