ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року	Львів	Справа № 380/12044/24 пров. № А/857/6225/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                               Гуляка В.В.
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Енергетичної митниці, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року (суддя – Клименко О.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №380/12044/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕО ТРЕЙД» до Енергетичної митниці, 
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування карток відмови,

                                                             встановив:

У червні 2024 року позивач ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Енергетичної митниці, в якому просив: 1) визнати протиправними дії Енергетичної митниці щодо взяття проб товару, ввезеного за поданою митною декларацією типу ІМ 40 ТН № 23UA903200000914U3, згідно з актом про взяття проб (зразків) товарів № UA903200/2023/02 від 16 січня 2023 року; 2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000016; 3) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000014; 4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕО ТРЕЙД» судові витрати. 
Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Енергетичної митниці щодо взяття проб (зразків) товару згідно з актом № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2024/000014, складену Енергетичною митницею. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000016, складену Енергетичною митницею. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 9084,00 гривень. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд сформував висновки, які не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що процедура взяття проб (зразків) товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № 23UA903200000893U3, відбувалась з обов`язковим дотриманням вимог статті 356 МК України, наказу Міністерства фінансів України від 02 грудня 2016 року № 1058 «Про затвердження Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), Нормативів взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (експертизи), форм акта про взяття проб (зразків) товарів та висновку. Процедура взяття проб (зразків) товару здійснювалась у присутності представника підприємства ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» Геника В.І. (згідно з довіреністю № 2 від 16 січня 2023 року). Акт про взяття проб (зразків) товару від 16 січня 2023 року № UA903200/2023/02 підписаний представником підприємства ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» без зауважень щодо процедури відбору проб (зразків), будь-яких пропозицій або заперечень щодо недотримання порядку відбору зразків від представника позивача не надходило. Доказів, які б підтверджували доводи позивача про те, що відібрання проб було здійснено в протиправний спосіб, немає. Відповідач підсумовує, що ним дотримано вимоги МК України щодо порядку відбирання проб (зразків ) товару та порядку здійснення митного контролю, посадові особи митниці діяли відповідно до чинного законодавства України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому вважає скаржник позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 07.01.2025 скасувати і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Позивач подав апеляційному суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апелянта та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
22 грудня 2022 року між ВАЯ-7 Холдинг АК (Болгарія) та ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» укладено договір експорт № U-181G/2022 (а.с. 20, 24). 
Відповідно до умов цього договору ВАЯ-7 Холдинг АК (Болгарія) поставляє ТОВ «ВЕО-ТРЕЙД» бензин автомобільний А95Н-Е9, а ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» оплачує його. 
На виконання згаданого договору ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» здійснило попередню оплату товару в розмірі 18943,50 євро. 
Через логістичну компанію ТОВ «Гарант Ойл ІФ» позивач ввіз в Україну товар - бензин А95Н-Е9 в кількості 23468,00 кг. 
16 січня 2023 року декларант ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» подав до відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Енергетичної митниці електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 23UA903200000893U3. 
Вказану митну декларацію подано для митного оформлення в митному режимі IM 40 (випуск у вільний обіг) товару: «1. Нафтопродукти з вмістом 70 мас.% або більше нафти чи нафтопродуктів, бензини моторні: Бензин А95Н-Е9 Густина при 15 град. С 758,1 кг/м3 з вмістом сірки 0,00084 +/-1,1 мас. %, вміст свинцю менш як 2,5 мг/л., вміст етанолу 7,4-7,82%, вміст ЕТБЕ 3,24-3,8%, октанове число за дослідницьким методом 97,9 Кількість тис. л. при 15 град. С. 30,956». 
Для перевірки відомостей, зазначених у графі 31 митної декларації № 23UA903200000893U3, та їх відповідності наданим документам митний орган вирішив здійснити процедуру відбору проб (зразків) товару. 
Для отримання дозволу на відбір проб (зразків) товару за згаданою митною декларацією старший державний інспектор відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Руслан Єрмолай склав лист-звернення від 16 січня 2023 року до заступника начальника митного поста «Західний» - начальника відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці Сергія Таранчука, в якому просив його дозволу на здійснення відповідно до статті 356 МК України відбору проб (зразків) товару – «Бензин А95Н-Е9», заявленого до митного оформлення по МД типу ІМ 40 ЕА від 16 січня 2023 року № 23UA903200000893U3. 
На вказаному листі-зверненні заступник начальника митного поста «Західний» - начальник відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці ОСОБА_1 проставив таку резолюцію: «Дозволено/До відпрацювання відповідно до вимог ст. 356 МКУ», підпис та дата – 16 січня 2023 року. 
16 січня 2023 року старший державний інспектор відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Руслан Єрмолай на території ТОВ «БАТ-Центр», Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 51А, у присутності особи за дорученням Геника В. склав акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів (Бензин А95Н-Е9) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД (а.с. 8). 
За результатами дослідження проб (зразків) товару, відібраних згідно з актом № UA903200/2023/02 від 16 січня 2023 року, Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції) склала висновок від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099, відповідно до якого «масова частка кисню» становить 4,45 відсотка, тобто визначена величина «масова частка кисню», наданої на дослідження проби товару не відповідає вимогам і нормам відповідного показника «Масова частка кисню» для бензинів Е10), наведених у Додатку 2 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2013 року № 927 (а.с. 11). 
У зв`язку з процедурою відбору проб зразків (товарів) та з метою випуску товару у вільний обіг позивач подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ 40 ТН (тимчасова) від 16 січня 2023 року № 23UA903200000914U3. 
Після отримання висновку СЛЕД Держмитслужби від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099 позивач подав митниці остаточну митну декларацію типу ІМ 40 ДТ від 28 лютого 2023 року № 23UA903200004045U5. 
Енергетична митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000014, якою повідомила декларанта про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: «Порушено вимоги ст. 257, в частині не заявлення точних відомостей щодо товару, а саме показник масової частки кисню перевищує вимоги і норми відповідного показника, наведеного у додатку 2 «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив». Порушено вимоги ч. 3 ст. 335 в частині подання документів, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Для бензинів Е10 додаткового дозволяється використання інших, крім біоетанолу, кисневмісних добавок (метанолу – до 3 відсотків, ізопропілового спирту – до 12 відсотків, ізобутилового спирту – до 15 відсотків, третбутилового спирту – до 15 відсотків, простих етерів – до 22 відсотків, інших органічних кисневих сполук з температурою кінця кипіння не вище ніж 210 град. С – до 15 відсотків) за умови, що масова частка кисню не перевищуватиме 3,7 відсотка. Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби від 31.01.2023 № 142000-3101-0099 встановлено, що масова частка кисню становить 4,45 відсотка. За визначеним показником масової частки кисню проба товару не відповідає вимогам і нормам відповідного показника, наведеного у додатку 2 в «Технічному регламенті щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затв. Постановою КМУ від 01.08.2013 № 927 (зі змінами). Відповідно до вимог статті 256 Митного кодексу України митний орган може відмовити в митному оформленні товарів за наявності обґрунтованих підстав» (а.с. 10). 
Також Енергетична митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000016, якою повідомила декларанта про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: «Порушено вимоги ст. 257, в частині не заявлення точних відомостей щодо товару, а саме показник масової частки кисню перевищує вимоги і норми відповідного показника, наведеного у додатку 2 «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив». Порушено вимоги ч. 3 ст. 335 в частині подання документів, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Для бензинів Е10 додаткового дозволяється використання інших, крім біоетанолу, кисневмісних добавок (метанолу – до 3 відсотків, ізопропілового спирту – до 12 відсотків, ізобутилового спирту – до 15 відсотків, третбутилового спирту – до 15 відсотків, простих етерів – до 22 відсотків, інших органічних кисневих сполук з температурою кінця кипіння не вище ніж 210 град. С – до 15 відсотків) за умови, що масова частка кисню не перевищуватиме 3,7 відсотка. Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби від 31.01.2023 № 142000-3101-0099 встановлено, що масова частка кисню становить 4,45 відсотка. За визначеним показником масової частки кисню проба товару не відповідає вимогам і нормам відповідного показника, наведеного у додатку 2 в «Технічному регламенті щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затв. Постановою КМУ від 01.08.2013 № 927 (зі змінами). Відповідно до вимог статті 256 Митного кодексу України митний орган може відмовити в митному оформленні товарів за наявності обґрунтованих підстав» (а.с. 9). 
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо взяття проб (зразків) товару згідно з актом № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року та складених відповідачем карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000016 та № UA903200/2024/000014. 
Позивач, не погоджуючись із наведеними діями митного органу по відбору проб товару, а також картками відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з цим позовом. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на порушення відповідачем вимог МК України в частині правових підстав здійснення відбору проб (зразків) товару, а також і самої процедури такого відбору знайшли своє обґрунтоване підтвердження у процесі судового розгляду справи, а відтак результати експертизи, викладені у висновку СЛЕД Держмитслужби від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099, не є достатньою підставою прийняття спірних рішень у вигляді карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000014 та № UA903200/2024/000016. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Тобто, судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача. 
МК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. 
Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України). 
Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи. 
За змістом частин першої - четвертої статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. 
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. 
На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. 
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. 
Отже, класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. Своєю чергою, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта. 
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 814/1256/17 та від 20 червня 2019 року № 826/7208/16, яка підставно була врахована судом першої інстанції при ухваленні спірного рішення. 
Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 грудня 2022 року № 455) затверджено Порядок роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі – Порядок № 650, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до пункту І розділу ІІ Порядку № 650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками. 
За змістом пункту 15 розділу ІІ Порядку № 650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). 
Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: 
необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; 
складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень. 
У такому разі Підрозділ або підрозділ митних компетенцій готує та надсилає запит про проведення дослідження (аналізу, експертизи) проб (зразків) товарів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) із зазначенням переліку завдань та питань, що мають бути з`ясовані для встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. 
Відповідно до абзацу першого пункту 16 розділу ІІ Порядку № 650 взяття проб (зразків) товарів та операції із ними здійснюються відповідно до статей 356 та 357 Кодексу. 
Частинами першою та другою статті 356 МК України, яка регулює питання взяття проб (зразків) товарів, передбачено, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для, зокрема, класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД (пункт 1). 
Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника. 
Таким чином, як вірно виснував суд першої інстанції, наведеними нормами МК України чітко регламентовано, що взяття зразків (проб) товарів, які є під митним оформленням, відбувається виключно на підставі вмотивованого письмового рішення керівника відповідного митного органу або його заступника. 
Матеріалами справи встановлено, що для перевірки відомостей, зазначених у графі 31 поданої позивачем митної декларації № 23UA903200000893U3, та їх відповідності наданим документам митний орган вирішив здійснити процедуру відбору проб (зразків) товару. 
Для отримання дозволу на відбір проб (зразків) товару за згаданою митною декларацією старший державний інспектор відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Руслан Єрмолай склав лист-звернення від 16 січня 2023 року до заступника начальника митного поста «Західний» - начальника відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці Сергія Таранчука, в якому просив його дозволу на здійснення відповідно до статті 356 МК України відбору проб (зразків) товару – «Бензин А95Н-Е9», заявленого до митного оформлення по МД типу ІМ 40 ЕА від 16 січня 2023 року № 23UA903200000893U3. 
На вказаному листі-зверненні заступник начальника митного поста «Західний» - начальник відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці ОСОБА_1 проставив таку резолюцію: «Дозволено/До відпрацювання відповідно до вимог ст. 356 МКУ», підпис та дата – 16 січня 2023 року. 
16 січня 2023 року старший державний інспектор відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Руслан Єрмолай склав акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. 
Позивач наполягає, що у спірному випадку взяття проб (зразків) товару, задекларованого ТОВ «ВЕО-ТРЕЙД», здійснено посадовими особами митного органу за відсутності вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника. 
Апелянт, навпаки, стверджує, що заступник начальника митного поста «Західний» - начальник відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці Сергій Таранчук прийняв рішення у формі резолюції щодо дозволу в рамках процедур митного контролю здійснити відбір проб (зразків) товару. Отже, за позицією відповідача, процедура взяття проб (зразків) товару, заявленого до митного оформлення позивачем, відбувалась з обов`язковим дотриманням вимог чинного законодавства. 
Колегія суддів погоджується з оцінкою аргументів сторін, яку здійснив суд першої інстанції з урахуванням наведеного правового регулювання та встановлених фактичних обставин. 
Зокрема, слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав доказів прийняття керівником або заступником керівника митного органу вмотивованого письмового рішення для взяття проб (зразків) товару, поданого до митного оформлення позивачем. 
При цьому наявність на листі-зверненні від 16 січня 2023 року старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Чернівці» митного поста «Західний» Руслана Єрмолая, адресованого заступнику начальника митного поста «Західний» - начальнику відділу митного оформлення «Чернівці» Енергетичної митниці Сергію Таранчуку резолюції: «Дозволено/До відпрацювання відповідно до вимог ст. 356 МКУ» не може вважатися таким рішенням, адже частиною другою статті 356 МК України імперативно визначено, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника. 
Крім того, акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року не містить посилання на таке письмове рішення (а.с.8), про що вірно зазначено у рішенні суду першої інстанції. 
При вирішенні спору судом першої інстанції обґрунтовано здійснено покликання на релевантну практику Верховного Суду. 
Зокрема, на постанови від 14 серпня 2018 року у справі № 818/3408/15, від 28 травня 2020 року у справі № 818/1205/16, від 12 листопада 2020 року у справі № 808/1697/15, від 29 липня 2021 року у справі № 160/11199/19, від 13 квітня 2021 року у справі № 818/294/17, від 27 травня 2021 року у справі № 820/6482/16, від 25 лютого 2021 року у справі № 815/1557/17, від 28 липня 2021 року у справі № 815/3903/17, в яких Верховний Суд зазначив, що передбачене частиною другою статті 356 МК України письмове вмотивоване рішення не може бути прийняте у формі резолюції керівника на службовій записці інспектора митного органу. 
Верховний Суд у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 260/585/22 підтримав наведені висновки Верховного Суду та не знайшов підстав для відступу від них. Суд касаційної інстанції критично оцінив висновок апеляційного суду і відповідні доводи митниці про те, що стаття 356 МК України не визначає форми рішення керівника митного органу, а резолюція є однією із форм управлінських доручень у письмовій формі, оскільки такі сформовані без урахування наведених вище висновків Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами. 
У спірній ситуації відповідач не дотримав законодавчих вимог, які регламентують підстави і порядок взяття проб (зразків) товарів, що є під митним контролем, позаяк акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року не містить посилання на вмотивоване письмове рішення керівника або заступника керівника митного органу, а за встановленими судом обставинами таке рішення керівником митного органу або його заступником не приймалось. 
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо висновку про те, що та обставина, що законодавством не встановлено конкретної форми письмового рішення по взяття проб і зразків, не звільняє митний орган від виконання встановлених законом (МК України) обов`язків та дотримання відповідної процедури. 
Таким чином, митним органом не дотримано встановлених частиною другою статті 356 МК України вимог, оскільки не прийнято вмотивованого письмового рішення керівника митного органу або його заступника про взяття проб (зразків) товарів. 
Щодо порядку взяття митним органом проб (зразків) товару апеляційний суд зазначає наступне. 
Наказом Міністерства фінансів України від 02 грудня 2016 року № 1058 затверджено Порядок взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) (далі – Порядок № 1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Пунктом 6 Розділу IV Порядку №1058 передбачено, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється з обов`язковим додержанням вимог міжнародних та національних стандартів, іншої нормативно-технічної документації, правил техніки безпеки та пожежної безпеки. 
Згідно з пунктом з 5.12.1 Національного стандарту України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і нафтопродукти». Методи відбирання проб. точкову пробу із залізничної або автомобільної цистерни відбирають переносним пробовідбірником з рівня, розташованого на висоті 0,33 діаметра цистерни від нижньої внутрішньої твірної. 
Відповідно до пункту 4.2 Національного стандарту України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і нафтопродукти». Методи відбирання проб. переносні пристрої для відбирання проб нафти та рідких нафтопродуктів із заданого рівня повинні мати кришки або пробки, які забезпечують їх герметичність і легко відкриваються на заданому рівні. 
Пунктом 4.4 Національного стандарту України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і нафтопродукти». Методи відбирання проб. визначено, що пристрої для відбирання проб не повинні мати тріщин, а пробки, кришки, прокладки не повинні мати дефектів, що порушують герметичність пристрою для відбирання проб. Переносні пристрої для відбирання проб (пробозбірники, трубки, щупи тощо) перед відбиранням проб нафти та нафтопродукту повинні бути чистими та сухими. 
Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам позивача, який, покликаючись на пояснення водія ОСОБА_2 , що є працівником ТОВ «Гарант Ойл ІФ», стверджує, що під час митного оформлення 16 січня 2023 року вказаного водія повідомили про взяття проб бензину з його автоцистерни і після того направили в магазин для придбання 6 літрових скляних банок, які він надалі передав працівникам митниці. Після цього, одягнувши гумові рукавиці водія, працівник митниці заліз на автоцистерну, зірвавши пломбу відкрив верхній люк автоцистерни, набрав з автоцистерни бензин, зачерпнув декілька разів літровою банкою, придбаною в магазині, бензин, який був в автоцистерні, та розлив бензин в решту літрових банок. Надалі, працівники митниці опломбували ці банки з бензином, поклали в поліетиленовий пакет та віднесли з собою. 
Тобто, позиція позивача полягає в тому, що старший державний інспектор ВМО «Чернівці» митного поста «Західний» Єрмолай Р.В. здійснив відбір проб бензину з автоцистерни скляною банкою, зачерпнувши банкою верхній шару бензину, що є порушенням пунктів 4.2, 4,4, 5.12.1 Національного стандарту України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і нафтопродукти». Методи відбирання проб. 
Суд першої інстанції зазначив, що відповідач дані твердження позивача не спростував. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції і зазначає також, що в апеляційній скарзі відповідач також не навів доводів, якими б спростовувалася наведена вище позиція ТОВ «ВЕО ТРЕЙД», а лише в черговий раз, як і в суді першої інстанції, зазначив, що казав, що процедура взяття проб (зразків) товару здійснювалась у присутності представника підприємства ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» Геника В.І. (згідно з довіреністю № 2 від 16 січня 2023 року); за результатами відбору проб (зразків) в присутності зазначеної особи складено акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року встановленої форми; акт підписаний представником підприємства ТОВ «ВЕО ТРЕЙД» без зауважень щодо процедури відбору проб (зразків), будь-яких пропозицій або заперечень щодо недотримання порядку відбору зразків від представника позивача не надходило. 
Щодо даних тверджень апелянта колегія суддів зазначає наступне. 
В акті № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року відсутня графа, яка надавала б можливість водію висловити будь-які свої зауваження (пропозиції, заперечення) щодо процедури відібрання проб (зразків) товару. 
При цьому, водій транспортного засобу, на відміну від уповноваженої особи митного органу, не зобов`язаний володіти інформацією щодо порядку проведення відібрання проб (зразків) товару. 
В матеріалах справи наявна копія висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД Держмитслужби від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099, складеного за результатами дослідження проб (зразків) товару, відібраних згідно з актом № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року, у розділі « 11. Дослідження (аналіз, експертиза):», якого зазначено, що «на дослідження до СЛЕД Держмитслужби проба товару надійшла у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), яка містилась у шести скляних банках, кожна окремо поміщена у полімерний пакет, вміст кожної банки близько 1 л.». 
Наведене узгоджується із письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , а також підтверджує доводи позивача про порушення митницею щонайменше пункту 5.12.1 Національного стандарту України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і нафтопродукти». Методи відбирання проб., відповідно до якого точкову пробу із залізничної або автомобільної цистерни відбирають переносним пробовідбірником, а не скляними банками, до того ж купленими самим водієм. 
Таким чином, слід погодитися з твердженням позивача про порушення відповідачем вимог МК України в частині правових підстав здійснення відбору проб (зразків) товару, а також і самої процедури такого відбору знайшли своє обґрунтоване підтвердження у процесі судового розгляду справи. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо взяття проб (зразків) товару згідно з актом № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року. 
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних карток відмови, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. 
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. 
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу. 
Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа (далі – Порядок № 631, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 розділу VIІI Порядку № 631 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. 
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. 
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. 
Оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000014 та № UA903200/2024/000016 сформовані Енергетичною митницею на підставі висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД Держмитслужби від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099, складеного за результатами дослідження проб (зразків) товару, відібраних згідно з актом № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року. 
Верховний Суд у постанові від 28 травня 2020 року у справі № 818/1205/16 сформулював правовий висновок, відповідно до якого недотримання митним органом законодавчих вимог, які регламентують підстави і порядок взяття проб (зразків) товарів, що є під митним контролем, а також гарантій, які надаються декларантам під час цього процесу, має своїм наслідком визнання на підставі приписів статей 72, 74 КАС України актів про зняття проб (зразків) товарів недопустимим доказом, у зв`язку із чим результати експертизи не є достатньою підставою для прийняття відповідних рішень. 
Наведений висновок Верховного Суду підставно врахований судом першої інстанції при ухваленні спірного рішення, позаяк цей висновок Верховного Суду стосується саме тих випадків, коли митний орган не дотримав законодавчих вимог, які регламентують підстави і порядок взяття проб (зразків) товарів, які є під митним контролем, а також гарантій, які надаються декларантам під час цього процесу, що призводить до визнання неналежним доказом акта про взяття проб (зразків). 
За змістом частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Ураховуючи недотримання митним органом законодавчих вимог, які регламентують підстави і порядок взяття проб (зразків) товарів, що є під митним контролем, акт № UA903200/2023/02 про взяття проб (зразків) товарів від 16 січня 2023 року є недопустимим доказом, тому результати експертизи, викладені у висновку СЛЕД Держмитслужби від 31 січня 2023 року № 142000-3101-0099, не є достатньою підставою прийняття спірних рішень у вигляді карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2024/000014 та № UA903200/2024/000016, що є предметом оскарження. 
Судом першої інстанції при ухваленні спірного рішення також було враховано, що до митного оформлення позивач надавав митниці паспорти якості № 1059 від 22 грудня 2022 року, № 1059-1 від 22 грудня 2022 року, паспорт якості (протокол лабораторії аналізів № S/0093 від 13 січня 2023 року), а також сертифікат відповідності та листи продавця ВАЯ-7 Холдинг АК, що містять належні відомості про показники масової частки кисню у спірній партії бензину. 
Жодної оцінки цим документам відповідач не надав, мотивів їх відхилення не навів. 
Наведена обставина свідчить про порушення відповідачем принципу обґрунтованості, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, під час прийняття спірних карток відмови, оскільки такі були прийняті без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття. 
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні картки відмови належить визнати протиправними та скасувати, а позовні вимоги в цій частині – задовольнити. 
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року в адміністративній справі №380/12044/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕО ТРЕЙД» до Енергетичної митниці визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування карток відмови – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль