Справа № 309/750/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 255 грн. 00 коп..
Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605грн.60коп..
Відповідно до постанови суду, -  ОСОБА_1 22 лютого 2025 року, близько 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Хуст Закарпатської області, вулиця Львівська, вчинив злісну непокору працівникам поліції: не виконував їхнє офіційне розпорядження, у зв`язку з чим до нього було застосовано спеціальний засіб – наручники.  
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що з рішенням суду не згідний. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, про дату судового засідання не повідомляв, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Вказує, що ніяку непокору працівникам поліції не чинив, що працівники поліції почали вчиняти протиправні дії, силоміць наділи на нього кайданки і відвезли до відділу поліції, де до нього було застосовано фізичну силу та під їх натиском підписано протокол.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
       Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.
       Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
       Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції наведених вище вимог закону в повній мірі не дотримався.
       Так, диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
       Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
       Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
       Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.
       У відповідності до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
       Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.
       Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.
       Так, на переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції з наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є помилковим та передчасним.
       Висновки суду викладені в постанові судді не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, зібраним доказам по справі судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку, порушенням при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, належної правової оцінки не надано.
       На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №452839, від 22 лютого 2025 року.
       Згідно зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №452839, від 22 лютого 2025 року, ОСОБА_1 поставлено у провину те, що він 22 лютого 2025 року, близько 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Хуст, вулиця Львівська Закарпатської області, вчинив злісну непокору працівникам поліції: не виконував їхнє офіційне розпорядження, у зв`язку з чим до нього було застосовано спеціальний засіб – наручники, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
       Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
       Враховуючи вище викладене, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , які б відповідали диспозиції ст. 185 КУпАП, зокрема у чому полягала злісна непокора працівникам поліції, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».
       Із урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 неможливо визнати такими, що підпадають під ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
       На переконання судді апеляційного суду, зазначені порушення є підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції.
       Приймаючи відповідно до ст. 294 КУпАП нову постанову, апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення не викладено всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
       Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
       У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
       Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції розглянув справу без дотримання вимог ст. ст. 278, 280 КУпАП, докази наявні у справі ретельно не були перевірені відповідно до ст. 252 КУпАП, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, визнавши доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки не встановлено в чому саме полягала злісна непокора працівникам поліції, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.
       За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

       
Суддя Т.Ю. Бисага