ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 червня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/14656/24
Головуючий у першій інстанції – Маринченко О.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/549/25

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, начальник Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради Трохименко Святослав Миколайович,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 – адвокат Матвійчук Анастасія Сергіївна,

на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2025 року; час, місце постановлення і дата складання повного її тексту: 13.01.2025, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 р. представник ОСОБА_1 – адвокат Торбєєв М.О. звернувся з позовом до Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради (далі за текстом – КП «ЖЕК-13») і начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М., в якому, з урахуванням заяви про залишення позову без розгляду (в частині) (арк. 184-185), просив визнати факт вчинення під час трудової діяльності начальником КП «ЖЕК-13» ОСОБА_2 мобінгу щодо провідного інженера з проектно-кошторисної роботи ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М. від 19.09.2024 № 76 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »; визнати незаконним та скасувати абз. 3 підп. 1.1 п. 1 наказу начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М. від 30.09.2024 № 78 «Про зміни в організації роботи підприємства» в частині: «Провідний інженер з проектно-кошторисної роботи» (код професії ДК 003:2010 2142.2) в кількості 1 (одна) штатна одиниця зі штатного розпису «Виробничо-технічного відділу» та провести розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що начальником КП «ЖЕК-13» Трохименком С.М. відносно ОСОБА_1 вчинено мобінг у формі створення стосовно неї напруженої, ворожої, образливої атмосфери шляхом зведення наклепу, а також безпідставне негативне виокремлення ОСОБА_1 з колективу шляхом перешкоджання виконанню нею своєї трудової функції, що підтверджується наказом від 20.08.2024 № 65 «Щодо відсторонення від роботи ОСОБА_1 »; штучне створення дискримінаційних умов відносно ОСОБА_1 та виключення посади зі структури підприємства та штатного розпису поза межами повноважень начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М., що підтверджується наказом від 30.09.2024 № 78 «Про зміни в організації роботи підприємства»; створення стосовно позивача напруженої, ворожої образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує її недооцінювати свою професійну придатність, що підтверджується наказом від 19.09.2024 № 76 «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».
18.11.2024 КП «ЖЕК-13» подано відзив на позовну заяву (арк. 52-59). 
18.11.2024 представником ОСОБА_2 – адвокатом Матвійчук А.С. подано відзив на позовну заяву в якому вона, серед іншого, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25000 грн 00 коп. У цьому відзиві повідомлено, що докази на підтвердження розміру та реальності понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. (арк. 112-118). 
09.01.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Торбєєв М.О. подав заяву про залишення позовних вимог, пред`явлених до начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М., без розгляду.
Оскаржуваною ухвалою позов ОСОБА_1 у частині вимог, пред`явлених до начальника КП «ЖЕК-13» Трохименка С.М., залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України; у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Матвійчук А.С. про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовлено. Постановляючи її в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, що свідчать про зловживання процесуальними правами, яких судом не встановлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Матвійчук А.С. просить скасувати вказану ухвалу і ухвалити рішення, яким клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. Доводи скарги зводяться до того, що 13.01.2025 у судовому засіданні представником заявлено клопотання про оголошення перерви для надання можливості ОСОБА_2 підготувати обґрунтовану заяву про розподіл судових витрат у зв`язку з закриттям провадження стосовно нього, яке судом відхилено. Суд І інстанції, позбавляючи представника ОСОБА_2 – адвоката Матвійчук А.С. можливості надати обґрунтовану заяву про стягнення компенсації судових витрат, порушив принцип змагальності та рівності сторін. Позивач, заявляючи вимоги до ОСОБА_2 , діяла недобросовісно та подала необґрунтований позов. Так:
- аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що вони спрямовані на начальника ОСОБА_2 - посадову особу КП «ЖЕК-13», та стосуються його професійної діяльності, а не на його як фізичну особу, хоча спір виник саме з роботодавцем – КП «ЖЕК-13»;
- начальник КП «ЖЕК-13» Трохименко С.М. не міг бути відповідачем у цій справі як фізична особа, оскільки він є посадовою особою;
- заява про залишення позову без розгляду в частині вимог до ОСОБА_2 подана після отримання відзиву та заперечень від апелянта. Вона не містить жодних обґрунтувань, що стало причиною залишення позову без розгляду;
- отримавши безпідставний позов, ОСОБА_2 змушений був звертись за професійною правничою допомогою та понести витрати на неї.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Торбєєв М.О. просить її відхилити (арк. 208-210).
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 – адвокат Матвійчук А.С. підтримала апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 – адвокат Пророченко В.В. просив її відхилити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. 
У справі встановлено таке.
До відзиву на позовну заяву представником ОСОБА_2 – адвокатом Матвійчук А.С. надано копію договору № 2310/24/3 про надання правової допомоги від 23.10.2024, яким визначено, що вартість послуг (гонорар) становить 25000 грн 00 коп. (п. 3.1) (арк. 167-168) та рахунок на оплату № 259 від 23.10.2024 цієї суми. (арк. 169).
У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 – адвокат Торбєєв М.О. просив відмовити у стягненні з позивача витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2 , оскільки мова йде про малозначний за своєю правовою природою трудовий спір, тому зазначена вартість - 25000 грн 00 коп., не відповідає обсягу виконаних робіт та наданих послуг (арк. 172-177).
27.11.2024 представником ОСОБА_2 – адвокатом Матвійчук А.С. подано заперечення на відповідь на відзив (арк. 180-181).
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.
В силу ст. 264 ЦПК України, визнати позов необґрунтованим можна лише у разі його вирішення по суті. Проте позов до ОСОБА_2 , що був предметом судового розгляду в цій справі, по суті не розглядався.
09.01.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Торбєєв М.О. подав до суду заяву, в якій просив на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишити без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання факту вчинення мобінгу, визнання незаконними та скасування наказів (арк. 184-185). Аналізуючи цю заяву, апеляційний суд доходить такого: 
- відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України, вона за своєю правовою природою є заявою з процесуальних питань;
- у п. 5 ч. 1 ст. 183 цього Кодексу зазначено, що будь-яка письмова заява повинна містити підстави. У заяві, про яку йдеться, є посилання на п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яка передбачає абсолютне право позивача до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду. Проте заява, яка аналізується, є безмотивною: в ній відсутнє будь-яке обґрунтування (наведення обставин та причин), що зумовлює (спричиняє) залишення позову у вищевказаній частині без розгляду. Тож апеляційним судом встановлено, що заява про залишення позову ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 без розгляду не містить обґрунтування, чому (з якої причини) позовною стороною вирішено скористатися правом, яке їй надано п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Крім того, в усіх наявних у справі документах, поданих позовною стороною, в тому числі і в апеляційній скарзі, не міститься інформації, яка дала б суду підстави констатувати, що залишення ОСОБА_1 пред`явлених нею позовних вимог до ОСОБА_2 без розгляду можна розцінити як обґрунтовані її дії.
Безмотивність заяви про залишення позову у вищевказаній частині без розгляду в силу п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є перешкодою для її задоволення. Проте в силу припису ч. 5 ст. 142 цього Кодексу мотиви та підстави залишення позовної заяви без розгляду мають юридичне значення для вирішення питання щодо компенсації відповідачеві понесених ним у справі судових витрат. 
На підставі наведених у попередніх двох абзацах норм права описані вище обставини процесуальної поведінки позовної сторони доводять апеляційний суд висновку, що залишення позову без розгляду спричинене необґрунтованими її діями.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача протягом 15 днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.
Виходячи з наведеного, колегія виснує, що оскаржувана ухвала в частині вирішення клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Матвійчук А.С. про відшкодування витрат на правничу допомогу постановлена з порушенням норм процесуального права. Тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для належного вирішення вимог про відшкодування позивачем ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Матвійчук Анастасії Сергіївни задовольнити частково, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Матвійчук Анастасії Сергіївни про відшкодування витрат на правничу допомогу, а справу направити до того ж суду для продовження її розгляду в цій частині.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.

Головуючий:                                          Судді: