УХВАЛА

23 липня 2025 року 
м. Київ

справа №160/8910/21
адміністративне провадження № К/990/30577/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адітон» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Адітон» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 5 серпня 2020 року №1803629/21870366 про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 1 липня 2020 року №95 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування від 1 липня 2020 року №95, поданий позивачем, датою подання на реєстрацію.
Ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження в адміністративній справі, встановлено, що ця справа є незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2024  року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року, адміністративний позов задоволено.
Щодо витрат на правничу допомогу суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачем не надано доказів фактично понесених витрат на оплату правничої допомоги у сумі 16  000 грн або 5  000  грн. Договір про надання правової допомоги від 1 лютого 2017 року укладений на невизначений строк. Не надано, ані протоколу узгодження розміру гонорару, який є невід`ємною частиною Договору, ані відповідної Додаткової угоди, ані актів, відтак суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем не підтверджено та не доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.
21 грудня 2024 року до суду першої інстанції засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідачів по справі витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 5000  грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року скасовано. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Адітон» про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
18 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року, у якій скаржник просить скасувати у задоволеній частині додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити повністю, або направити справу на новий розгляд.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до положень пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства передбачено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини другої зазначеної статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Такими ухвалами в силу пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України є ухвали щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
З огляду на те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, яка касаційному перегляду не підлягає, правові підстави для перегляду в касаційному порядку оскаржуваного судового рішення також відсутні. 
Враховуючи, що оскаржується постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 29  травня 2025 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024  року про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, за правилами частини 2 статті 328 КАС України таке рішення касаційному оскарженню не підлягає.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29  травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адітон» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.Є. Блажівська
Судді:                                                                                           О.В. Білоус
                                                                                          І.Л. Желтобрюх