ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р. 	Справа № 520/2135/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., по справі № 520/2135/25
за позовом       ОСОБА_1  
до    Міністерства освіти і науки України      третя особа:     Державне підприємство «Інфоресурс» 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                            ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (далі – відповідач, МОН України), третя особа: Державне підприємство «Інфоресурс»  (далі – ДП «Інфоресурс»), в якому просив: 
- визнати протиправною відмову відповідача №3/10706-24 від 27.12.2024 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - Електронна база або ЄДЕБО) щодо нього;
- зобов`язати відповідача внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО, щодо порушення ним черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII  «Про освіту» (далі – Закон № 2145-VIII), а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII - вказати «Так, не порушує».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи його незаконним, протиправним та таким, що порушує право на отримання освіти в Україні та обмежує його в праві отримання відстрочки від призову, як студента денної форми навчання, просив суд скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що отримання (здобуття освіти) підтверджується не фактом навчання у навчальному закладі чи відвідування занять, а суворо визначеними документами такими як атестат, диплом, сертифікат тощо. Лист Міністерства освіти і науки від 27.12.2024 № 3/10706-24, як документ має інформативний характер з суб`єктивними висновками його автора про здобуті рівні освіти та не ґрунтується на відповідному документальному підтверджені. Отже, доказ визначений рішенням суду як підстава відмови у позові є неналежним, недопустимим та суперечить нормам спеціального закону. Здобуття освіти рівня «Магістр» має підтверджуватись відповідним дипломом, а не процесом проведення занять. Відсутність диплому це відсутність здобутого рівня освіти. 
Звернув увагу, що позивач не завершував навчання за освітньо-професійним ступенем магістра, не проходив відповідну атестацію та не отримував диплома магістра за спеціальністю 275 «транспортні технології (на автомобільному транспорті)», як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахований 20.11.2023. Отже, вказані факти, на його думку, не можуть свідчити про здобуття відповідного рівня освіти у зв`язку із незавершеністю процесу здобуття освіти. 
Вважає, що оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-професійним рівнем магістра, його повторне зарахування на навчання за цим же освітньо-кваліфікаційним рівнем не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».
Крім цього, зазначив, що саме МОН України та Технічний адміністратор ЄДЕБО – ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII щодо позивача. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, а якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування зазначив, що за інформацією з ЄДЕБО, ОСОБА_1 у 2017 році був зарахований до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету за освітнім ступенем бакалавр за спеціальністю 076 «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», завершено навчання 30.06.2021. У 2022 році був зарахований до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету за освітнім ступенем магістр за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)», відраховано 20.11.2023. У 2024 році був зарахований до Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова за освітнім ступенем магістр за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)». Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку.
Також повідомив, що функції щодо внесення відомостей щодо здобувачів освіти покладено на суб`єктів освітньої діяльності та їх територіальні відокремлені структурні підрозділи, на Міністерство освіти і науки України покладено організаційні та контролюючі функції ведення ЄДЕБО, а на державне підприємство „Інфоресурс“ - технічні функції.
Позивачем подано заперечення на відзив відповідача, в обґрунтування якого зазначено, що всупереч висновку суду відповідачем зазначається, що позивач ОСОБА_1 продовжує навчання, а не здобув освіту рівня магістр. Посилається на норми Закону № 2145-VIII, яким визначено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Проте, наголошує, що у позивача документу про здобуття освіти рівня магістр немає, бо він не здобутий.
Третя особа правом на подання відзиву не скористалась. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
ОСОБА_1 з 02.09.2024, згідно з Наказом № 844-03 від 28.08.2024, зарахований і навчається за денною формою здобуття освіти в дистанційному режимі за кошти державного (регіонального) бюджету за освітнім рівнем магістр у Навчально-науковому Інституті енергетичної, інформаційної та транспортної інфраструктури Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова.
Відповідно до довідки  про здобуття освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №339839 від 16.09.2024 ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти.
27.12.2024 листом №3/10706-24 на звернення позивача відповідач повідомив, що  згідно з інформацією, яка міститься в ЄДЕБО, ОСОБА_1 (19.08.2000) у 2017 році був зарахований до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету за освітнім ступенем бакалавр за спеціальністю 076 «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», завершено навчання 30.06.2021. У 2022 році був зарахований до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету за освітнім ступенем магістр за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)», відраховано 20.11.2023. У 2024 році був зарахований до Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова за освітнім ступенем магістр за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)». Саме тому у довідці, на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО у відповідному полі буде зазначено «Ні, порушує».
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо внесення змін до відомостей ЄДЕБО № 3/10706-24 від 27.12.2024, позивач  звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено послідовність здобуття рівнів освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, оскільки він вже здобував освіту за рівнем, який був вищий наявного у нього рівня освіти, отримував необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти, тому довідка про здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 339839 від 16.09.2024 сформована та видана правомірно. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон № 3543-ХІІ) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Пунктом  62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560), добувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5. Здобувачі освіти, які навчаються за державним замовленням у закладах освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС та ДСНС, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти за формою, визначеною у додатку 9, видану закладом освіти із специфічними умовами навчання.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2145-VIII, рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону України № 2145-VIII,  рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Частиною 2 статті 17 Закону № 2145-VIII встановлено, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Відповідно до  ч. 1-3 ст. 40 Закону № 2145-VIII, після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно із ч. 1, 2, 3, 4 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII), підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: молодший бакалавр;  бакалавр;  магістр;  доктор філософії/доктор мистецтва.
Згідно із ст. 7 Закону №1556-VII, єдиним документом, що підтверджує той факт, що особа успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію є диплом про вищу освіту. 
Аналіз  вищевказаних норм законодавства вказує, що особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми та проходження атестації. Здобуття рівня освіти має підтверджуватися відповідним документом про вищу освіту.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно з інформацією в ЄДЕБО позивач здобув наступні рівні освіти: 
11.06.2015 здобув свідоцтво про базову загальну середню освіту серія НОМЕР_1 , видане Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області, що свідчить про здобуття ним рівня базової середньої освіти.
23.06.2017 позивач здобув атестат про повну загальну середню освіту серія НОМЕР_2 , видане Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області, що свідчить про здобуття ним рівня загальної середньої освіти.
30.06.2021 позивач здобув диплом бакалавра серія НОМЕР_3 , виданий Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом, що свідчить про здобуття ним першого (бакалаврського) рівня вищої освіти. 
У 2022 році позивач був зарахований для здобуття освітнього ступеня магістр до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету  за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)», проте 20.11.2023 був відрахований з  закладу освіти.
З 02.09.2024 зарахований і навчається за денною формою здобуття освіти в дистанційному режимі за кошти державного (регіонального) бюджету за освітнім рівнем магістр у Навчально-науковому Інституті енергетичної, інформаційної та транспортної інфраструктури Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова.
Колегія суддів звертає увагу,  що відповідно до п. 23 ч.1 ст. 1 Закону № 2145-VIII рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Оскільки, позивач не отримав свого часу диплом «магістр» вважається, що він не пройшов та не виконав відповідну освітню програму за цим рівнем, а тому відсутні перешкоди для його повторного зарахування для навчання за цим рівнем вищої освіти.
Тобто,  позивач не завершував навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр, не отримував диплома магістр, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму, оскільки відрахування означає, що позивачем не було завершено другий (магістерський) рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивач не завершив навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр, його повторне зарахування на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону № 2145-VIII.
Щодо способу захисту порушеного права позивача колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 8 Закону №1556-VII, засади функціонування ЄДЕБО визначаються законодавством. Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у ЄДЕБО, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Статтею 74 Закону № 2145-VIII  встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».
Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
З метою визначення порядку функціонування ЄДЕБО в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб, Міністерством освіти і науки України наказом від 08.06.2018 № 620 затвердило Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти (далі - Положення № 620).
Згідно із п. 5 розділу І Положення № 620 власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором ДП "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.
Відповідно до  п. 2 розділу III Положення № 620, інформація вноситься до ЄДЕБО за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення ЄДЕБО або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується уповноваженими суб`єктами, узгодженого з технічним адміністратором ЄДЕБО.
Відповідно до  п. 1 розділу IV Положення № 620, розпорядник ЄДЕБО: 1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; 2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством; 3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; 4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо: - ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності - ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; - акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньо кваліфікаційного рівня "молодший спеціаліст", а також освітньо-професійних програм у сфері фахової перед вищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти); - іншу інформацію, визначену законодавством; 5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису; 6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО; 7) визначає: - перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам; - вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що  власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є МОН України, а технічним адміністратором - ДП «Інфоресурс», що належить до сфери управління МОН України.
Обробка і захист інформації здійснюються в ЄДЕБО відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації, що перебуває у власності держави.
Таким чином,  МОН України та Технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти - ДП "ІНФОРЕСУРС" мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою ст. 10 Закону № 2145-VIII щодо позивача.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія вважає протиправною відмову МОН України щодо внесення змін до відомостей, що містяться в ЄДЕБО №3/10706-24 від 27.12.2024 із зазначенням відомостей про послідовність отримання освіти ОСОБА_1 «Ні, не порушує» та зобов`язання внести зміни до даних, що містяться в ЄДЕБО щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону № 2145-VIII, а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2  ст. 10 Закону 2145-VIII  вказати - "Так, не порушує", як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слушними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Посилання відповідача на те, що позовні вимоги заявлені не до належного відповідача, оскільки функції щодо внесення відомостей щодо здобувачів освіти покладено на суб`єктів освітньої діяльності та їх територіальні відокремлені підрозділи колегія суддів вважає такими безпідставними, оскільки власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Посилання відповідача на те, що даний спір не є публічно-правовим, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначений спір не стосується освітнього процесу, а стосується інформації, яка міститься в Електронній базі власником якої є держава в особі  МОН.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком  11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року по справі № 520/2135/25 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1  до Міністерства освіти і Науки України, третя особа: Державне підприємство "Інфоресурс" - задовольнити.
Визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України №3/10706-24 від 27.12.2024 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо порушення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , черговості здобуття освіти, визначеної ст. 10 Закону України від   05.09.2017   №   2145-VIII   «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII «Про освіту» - вказати «Так, не порушує». 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін