ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2025 р. 	Справа № 520/2746/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Благода КОМПАНІ", Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025, (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) по справі № 520/2746/25
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Благода КОМПАНІ"  
до   Головного управління ДПС у Харківській області ,   Державної податкової служби України  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 року адміністративний позов - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано Рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №12030083/37023573 від 08.11.2024, прийняте комісією з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН Головного управління ДПС у Харківській області.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних Податкову накладну № 27 від 29.02.2024 датою її фактичного подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області  та Державної податкової служби України  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОДА КОМПАНІ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 ,00 грн. , по 1514,00 грн. з кожного окремо.
18.04.2025 представник позивача подав до Харківського окружного адміністративного суду  заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області та Державної податкової служби України на користь ТОВ  «БЛАГОДА КОМПАНІ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., про що також ним заявлено у позовній заяві.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року заяву  задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України  на користь ТОВ «БЛАГОДА КОМПАНІ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00  грн. по 1000,00 з кожного окремо. У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно з рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року №13/1/7 рекомендованими ставками адвокатського гонорару у правах адміністративного судочинства, зокрема є: ведення справи  - від 2 мінімальних заробітних плат + 0,5 мінімальної заробітної плати за судодень; складання позовної заяви – від 1 мінімальної заробітної плати. 
ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік»  встановлено мінімальну заробітну плату з 01.01.2025 року у розмірі 8000,00 грн. Згідно з рекомендованих ставок гонорар адвоката у вищевказаній справі мав би складати: за ведення справи від 16 000,00 грн. та за подання позову від 8  000,00 грн., тобто від 24 000,00 грн., що в 6 разів більше ніж було заявлено. 
Враховуючи , що справа є незначної складності, гонорар адвоката  узгоджено сторонами у значно меншому розмірі від рекомендованого. Однак, зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн. в той час як рекомендований розмір мав би скласти від 24000,00 грн., тобто у 12 разів більше, на думку позивача повністю невелює виконану роботу адвоката, витрачений час, знання та кваліфікацію.
На підставі вищевикладеного, просить скасувати додаткове рішення  від 02.05.2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи у повному обсязі, а саме 4000,00 грн.
Також, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу.
В обґрунтування скарги зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), обґрунтованості та пропорційності розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку з порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,  просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року в частині задоволення заяви та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви в повному обсязі.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмір 4000,00 гривень залишити без змін.
Відповідно до ст. ст. 308,311 КАС  України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, докази по справі, перевіривши заяву, апеляційні скарги, вважає, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 139 КАС України встановлено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022 р.
Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на надання професійної правничої (правової) допомоги позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 06.01.2025; рахунок № 02/01 на оплату послуг від 28.01.2025; платіжна інструкція № 64 від 28.01.2025; акт наданих послуг 01/04 від 18.04.2025.
Відповідно до вказаних доказів вбачається, що ТОВ "БЛАГОДА КОМПАНІ" (Клієнт) та Адвокат Коршунова Дарина Віталіївна (Адвокат) уклали Договір про надання правової допомоги від 06.01.2025.
Згідно розділу 4 Договору від 06.01.2025: « 4.1. Сторони погодили, що за надання правової допомоги, Клієнт виплачує Адвокату гонорар за домовленістю Сторін, в порядку і у розмірі, погодженому Сторонами. З питань обчислення та виплати гонорару, компенсації витрат Адвоката, та з усіх інших питань Сторони можуть укладати додаткові угоди до цього Договору. 4.2. Факт надання послуг Адвокатом за договором підтверджується наданням Клієнту актів наданих послуг. 4.3. Адвокат надає Клієнту періодично (залежно від обсягу і об`єму робіт) акти наданих послуг та рахунки на оплату цих актів після фактичного надання послуг за цим Договором або на умовах передоплати. 4.4. Клієнт зобов`язаний оплатити Адвокату надані послуги та відшкодувати всі фактично понесені витрати, пов`язані з виконанням Договору у строки зазначені у наданих рахунках».
28.01.2025 на підставі рахунку № 02/01 на оплату послуг та 28.01.2025 позивачем здійснено оплату послуг  в розмірі 4 000,00 грн.
18.04.2025 року між сторонами було підписано Акт наданих послуг № 01/04 від 18.04.2025, згідно з яким адвокатом надано послуги з надання правової допомоги під час оскарження в судовому порядку рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 27 від 29.02.2024 в ЄРПН: підготування та подання позовної заяви та додатків до суду; підготування та подання відповіді на відзив; консультування Клієнта щодо розгляду справи.
Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що в рамках надання послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги позивачу  надано послуги з професійної правничої допомоги, щодо складання позову з додатками, відповіді на відзив, консультування. 
Таким чином, враховуючи ціну позову, обставини цієї справи та надані позивачем докази в їх сукупності та, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру  витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції  в загальному розмірі 2000,00 грн., по 1000,00 грн. з кожного відповідача окремо.
Визначаючи розмір  суми,  суд врахував , що справа не є  складною,  розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, складання позовної заяви не  потребувало багато часу з урахуванням предмету позову.
Доводи апеляційної скарги що, визначена судом сума витрат до відшкодування в декілька разів є меншою, ніж рекомендована Радою Адвокатів, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки суд наділений повноваженнями зменшувати розмір заявленої до відшкодування суми витрат на правову допомогу. 
Судом першої інстанції обґрунтовано визначення розміру суми витрат на правову допомогу , що підлягає відшкодуванню. Крім того, суд не має обов`язку присуджувати рекомендовану Радою Адвокатів вартість послуг адвоката.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача , колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено обґрунтувань та підстав , з яких останній не погоджується із визначеною судом сумою витрат на правову допомогу. Зазначені в апеляційній скарзі доводи відповідача не є підставами для відмови в відшкодуванні понесених позивачем витрат. 
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року по справі № 520/2746/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних скарг позивача та відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Благода КОМПАНІ", Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 по справі № 520/2746/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц