КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 760/18051/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6093/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
28 травня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Євграфової Є.П., Сушко Л.П.,                                                                      
                                         при секретарі      Яхно П.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за клопотанням представника ОСОБА_1 про витребування доказів та призначення експертизи у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Верещінської І.В.,-
 
встановив:
 
            У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою заявою.
У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про витребування медичної документації та призначення                    судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_2 . 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня                    2024 року клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів та призначення експертизи задоволено частково.
Витребувано: у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17» оригінал історії хвороби ОСОБА_2 за 2008 рік; у ТОВ «Медлюкс+» всі оригінали історії хвороби та іншу медичну документацію стосовно ОСОБА_2 за період з 2008 року по 2023 рік включно; у ФОП ОСОБА_3 REHAB  всі оригінали історії хвороби та іншу медичну документацію стосовно ОСОБА_2 за період з 2008 року по 2023 рік включно.
Призначено у справі судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи страждає/хворіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-якими психічними захворюваннями, і якщо так, то з якого часу, і яким саме; чи здатна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі своїм фізичним та психічним станом у повній мірі усвідомлювати/розуміти значення своїх дій та керувати ними; чи потребує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сторонньої опіки/піклування; чи здатна  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на її психічний розлад з`являтися у судове засідання та давати пояснення по суті даної справи.
Проведення експертизи доручено Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (04080 м. Київ,                                вул. Кирилівська, 103-А).
В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи 760/18051/24.
Попередженоекспертів про кримінальну відповідальність за                                    ст. ст. 384, 385 КК України.
Провадження по цивільній справі до проведення експертизи зупинено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 11 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_1 заперечила щодо доводів апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи вимоги клопотання про призначення у справі                        судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що подана заява про визнання особи недієздатною містить достатньо доказів та мотивів для постановлення відповідної ухвали про призначення експертизи.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами: визнати ОСОБА_2 недієздатною; встановити опіку/піклування над ОСОБА_2 та призначити її опікуном/піклувальником ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 просив призначити у справі судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи страждає/хворіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-якими психічними захворюваннями, і якщо так, то з якого часу, і яким саме; чи здатна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі своїм фізичним та психічним станом у повній мірі усвідомлювати/розуміти значення своїх дій та керувати ними; чи потребує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сторонньої опіки/піклування; чи здатна  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на її психічний розлад з`являтися у судове засідання та давати пояснення по суті даної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).
Експертиза може бути призначена за умови необхідності отримання висновку з питань, які потребують спеціальних знань, відсутніх у суду, за умови, що дане питання входить до предмета доказування по даній справі. 
Згідно положень ст. 260 ЦПК України в мотивувальній частині ухвали зазначаються мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про психіатричну допомогу»                судово-психіатрична експертиза з цивільних справ призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, має бути визначено судом у судовому засіданні, як це передбачено ст. ст. 103-105 ЦПК України.
За ч.1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Законодавство України про судову експертизу складається також з інших нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 № 397.
Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.
Відтак, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України                     «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» за № 3 від 28 березня 1972 року із змінами та доповненнями, даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.
За ст. 297 ЦПК України у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.
У заяві про обмеження права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавлення її цього права мають бути викладені обставини, що свідчать про негативні матеріальні, психічні чи інші наслідки для неповнолітнього здійснення ним цього права.
У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Так, звертаючись до суду із заявою про визнання особи недієздатною, ОСОБА_1 долучено копію довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня                № 17 від 01 липня 20024 року, згідно якої, ОСОБА_2 зверталась за медичною допомогою та знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділення політурами з 21 січня 2008 року по 11 лютого 2008 року. 
Відповідно до копії довідки Центру психологічної допомоги (ФОП « ОСОБА_4 ») від 13 серпня 2023 року, ОСОБА_2 проходила курс психологічної допомоги в умовах стаціонару з 03 червня 2023 року по 13 серпня 2023 року. 
Після проходження ЕЕГ моніторингу ОСОБА_2 рекомендовано пройти дообстеження МРТ головного мозку та консультацію невролога/психіатра. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що дійсно зверталась за медичною допомогою за вказівкою свого сина ОСОБА_1 , оскільки на його думку була необхідність у проходженні стаціонарного лікування у приватному центрі психологічної допомоги.
Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 приймає ліки (антипсихотичні та нейролептики), колегія суддів відхиляє, оскільки вказані лікарські засоби були призначені саме під час проходження курсу психологічної допомоги в умовах стаціонару. Апеляційний суд звертає увагу на те, що після проходження медичного обстеження ОСОБА_2 не поставлено діагнозу, який би свідчив про те, що остання не усвідомлює значення своїх дій та має психічний розлад.
До матеріалів справи долучено копію довідки ТОВ «Медстрахсервіс» від 13 грудня 2024 року, згідно якої у ОСОБА_2 відсутні ознаки психіатричних та наркологічних захворювань.
Відповідно до письмових опитувань сусідів, ОСОБА_2 характеризується спокійної та привітною людиною без ознак неадекватних дій у поведінці.
Встановлено, що ОСОБА_2 працює касиром відділу розрахункових операцій у ТОВ «Глорі Міл». Відповідно до характеристики з місця роботи, ОСОБА_2 проявила себе як порядний, відповідальний і добросовісний працівник, завдання виконує своєчасно та в повному обсязі. по характеру врівноважена, комунікабельна, уміє працювати в команді. Із колегами перебуває у дружніх відносинах, шкідливі звички відсутні.
На обліку в психіатричному диспансері ОСОБА_2 не перебуває.
Колегією суддів досліджено копію довідки Пенсійного фонду України, згідно якої, ОСОБА_2 постійно була офіційно працевлаштована з 1998 року по теперішній час. 
Дослідивши матеріли справи, колегією суддів не встановлено будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що свідчать про психічний розлад ОСОБА_2 , істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
При цьому, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що на час подання заяви про визнання особи недієздатною, між заявником  ОСОБА_5  і матір`ю ОСОБА_2 існує спір про нерухоме майно, яке належить останній, і з цього приводу слухається відповідна справа в суді.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не має сумніву у належному психічному стані ОСОБА_2 , яка самостійно та адекватно надавала відповіді на поставлені судом запитання під час розгляду апеляційної скарги у справі № 760/18051/24.
Саме лише подання необґрунтованої заяви про визнання особи недієздатною не може бути підставою для задоволення клопотання про призначення судової-психіатричної експертизи.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки усім долученим до матеріалів справи доказам та необґрунтовано задоволено клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відтак, ухвала суду від 11 грудня 2024 року в частині призначення судово-психіатричної експертизи постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні клопотання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.
Так, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року. 
Встановлено, що ухвалою суду вирішено клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду про витребування доказів не оскаржуються окремо від рішення суду.
Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про витребування доказів, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження в частині оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року про витребування доказів підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 353, 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
   постановив:
 
            Апеляційне провадження в частині оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року про витребування доказів закрити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня                    2024 року в частині призначення судово-психіатричної експертизи скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення у справі судово-психіатричної експертизи відмовити.
Постанова суду в частині закриття апеляційного провадження набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 09 червня 2025 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 

Судді:                                                                                                          Є.П. Євграфова

 

                                                                                                                           Л.П. Сушко