Головуючий І інстанції: С.М. Гелета

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р. 	Справа № 480/4851/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2024, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602,  по справі № 480/4851/24
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                    
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №24 від 03.05.2024 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 21.03.2015;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати усю наявну вислугу років ОСОБА_1 , включаючи пільгову, яка становить 22 роки 10 місяців 7 днів, та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 21.03.2015.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №24 від 03.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути подання від 11.04.2024 №11/ПВ-12580/СУД про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 25.03.2024 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору у розмірі 968,80 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути подання від про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення позивачу з 25.03.2024 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 21.03.2015, в іншій частині рішення залишити без змін.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог. Вказав, що відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. Дана норма не передбачає призначення пенсії за віком на пільгових умовах на розсуд Пенсійного фонду України, а окреслює такі дії як обов`язок та не допускає відхилень від такого обов`язку у випадку відповідності вислуги років військовослужбовця, звільненого з військової служби вимогам статті 12 Закону №2262-ХІІ, тому є імперативною. Вважає, що формулювання зобов`язальної вимоги в судовому рішенні в частині обраного судом способу захисту не відповідає умовам ефективності, що може ускладнити процес реального виконання судового рішення. Вказує, що крім безпідставної зміни способу захисту, обраного позивачем судом було зобов`язано відповідача призначити пенсію позивачу з 25.03.2024, однак Адміністрація ДПСУ звернулась до відповідача з поданням про призначення пенсії з 21.03.2015 року, оскільки саме з такою вимогою позивач звернувся до них із заявою від 30.11.2023 року. Зазначене спростовує позицію суду першої інстанції про відсутність волевиявлення позивача щодо призначення йому пенсії з дня наступного після його звільнення з військової служби. Вважає, що позивач має право вимагати призначення пенсії за вислугу років з наступного дня після його звільнення з військової служби, оскільки таке його право передбачене ст. 50 Закону №2262-ХІІ.
Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби.  
На підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 442-ОС (а.с. 67) майора ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31.03.2014  №45-ОС (а.с. 66) ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу загону та на усі види забезпечення з 31.03.2014.
У подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2015 №56-ОС (а.с. 64 зворот. стор. - 65) позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Згідно зазначеного наказу, вислуга років позивача становить: календарна 00 років 11 місяців 20 днів, пільгова 00 років 05 місяців 25 днів, усього 01 рік 05 місяців 15 днів.
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.11.2023 №1010-ОС “Про внесення змін до наказів”, яким було внесено зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.03.2015 №56-ОС, вислуга років позивача станом на 21.03.2015 становить: календарна 17 років 03 місяці 29 днів; пільгова: 05 років 06 місяців 08 днів; усього: 22 роки 10 місяців 07 днів (а.с. 65 зворот. стор.).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 по справі №480/132/24 (а.с. 22-24), крім іншого, зобов`язано адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати, оформити та направити органам Пенсійного фонду необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 по справі №480/132/24 Адміністрація Державної прикордонної служби України надіслала до ГУ ПФУ в Сумській області подання про призначення позивачу пенсії від 17.04.2024 №11/ПВ-12580/СУД (а.с. 54-55).
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням №24 від 03.05.2024 (а.с. 52) відмовило у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку із відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги років 22 роки і більше.
Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції суд погодився з твердженням позивача про те, що наявної у нього вислуги років станом на 21.03.2015 було достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “а” ч. 1 ст.12 Закону № 2262-ХІІ та виходячи з того, що фактично волевиявлення позивача щодо призначення відповідачем пенсії виникло 25.03.2024, заяву позивачем подано лише 25.03.2024, що підтверджується матеріалами справи, вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №24 від 03.05.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути подання про призначення пенсії позивачу від 11.04.2024 №11/ПВ-12580/СУД та прийняти рішення про призначення позивачу з 25.03.2024 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією    та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ    (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями    Закону № 2262-ХІІ.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2262-XII   військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього   Закону   призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Згідно пункту    "а"    частини першої    статті 12 Закону № 2262-ХІІ    пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах    б-д,    ж    статті 1-2 цього Закону    (крім осіб, зазначених у частині третій    статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
Положеннями п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено   постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року   №   3-1   (далі - Порядок  № 3-1) передбачено, що заяви  про  призначення  пенсії  за  вислугу  років  та по інвалідності особам,  звільненим зі служби,  які  мають  право  на пенсію згідно із Законом № 2262-XII,  та особам,  які мають право на пенсійне забезпечення відповідно  до  міжнародних  договорів  у галузі  пенсійного  забезпечення  військовослужбовців та членів їх сімей,  згода  на  обов`язковість  яких  надана  Верховною   Радою України,  подаються  цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та  Севастополі (далі  -  органи,  що  призначають  пенсії)  через уповноважені  структурні  підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства  внутрішніх  справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій  України,  Міністерства  інфраструктури  України,  Служби безпеки  України,  Служби  зовнішньої розвідки України, Управління державної  охорони  України, Державної служби спеціального зв`язку та  захисту  інформації  України,  Державної  прикордонної  служби України, Державної   податкової   служби   України,   Державної пенітенціарної  служби  України,  Державної  інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи,  їх територіальні  підрозділи  в Автономній Республіці Крим,  областях, містах Києві та Севастополі визначають  уповноважені  структурні  підрозділи,  на  які  за  їх рішенням  покладаються  функції  щодо  підготовки  та  подання  до органів,  що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Відповідно до п. 6 Порядку № 3-1 днем  звернення  за  призначенням пенсії є день подання до відповідного органу,  що призначає  пенсії,  письмової  заяви  про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані  не  всі необхідні  документи, заявнику  (посадовій  особі  уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється,  які  документи  необхідно надати   додатково. При поданні  документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням   пенсії  вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Згідно з п. 12 Порядку  № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
Системний аналіз викладених положень дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
Відповідно до вимог чинного законодавства, пенсія особам звільнених з військової служби призначається лише після отримання всіх документів від уповноваженого структурного підрозділу органом Пенсійного фонду України.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою від 25.03.2024 (а.с. 60 зворот. стор.) про призначення пенсії.
Саме за результатами розгляду заяви позивача від 25.03.2024 та поданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів, в т.ч. і подання про призначення пенсії від 17.04.2024 №11/ПВ-12580/СУД, відповідач рішенням №24 від 03.05.2024 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років передбаченої п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позивач вказуючи, що пенсія йому повинна бути призначена з наступного дня після звільнення зі служби посилається на  п. «б» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-XII.
Колегія суддів зазначає, що за приписами п. «б» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-XII особам  офіцерського  складу, прапорщикам   і   мічманам, військовослужбовцям  надстрокової  служби  і  військової служби за контрактом та деяким іншим особам,  які мають право на  пенсію  за цим Законом  відповідно  до  пунктів  «а»,  «в»  ст.  12  цього Закону, -  з наступного дня після звільнення їх зі служби,  але не раніше того дня,  по який  їм  сплачено  грошове  забезпечення,  а членам  сімей  зазначених  осіб,  які мають право на пенсію за цим Законом,  а  також  пенсіонерів  з  їх  числа  -  з   дня   смерті годувальника,  але  не  раніше  того  дня,  по  який йому сплачено грошове забезпечення або  пенсію,  крім  випадків  призначення  їм пенсій з більш пізніх строків.  Особам,  які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані інвалідами до закінчення трьох місяців з  дня  звільнення  їх  зі  служби внаслідок захворювання (травми, поранення,  контузії,  каліцтва  тощо),  яке  виникло   в   період проходження  військової служби чи під час перебування в полоні або заручником,  якщо  полонення  чи  захоплення  заручником  не  було добровільним  і  особа,  яка  має  право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства,  пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби,  але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Однак, відповідно до п. 6 Порядку № 3-1 днем  звернення  за  призначенням пенсії є день подання до відповідного органу,  що призначає  пенсії,  письмової  заяви  про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується, що волевиявлення позивача щодо призначення йому пенсії датовано 25.03.2024, а тому відповідач повинен врахувати дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії, а не дату звільнення позивача зі служби.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ст. 65  Закону № 2262-XII особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З урахуванням висновків суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №24 від 03.05.2024 є протиправним і підлягає скасуванню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що   зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути подання про призначення пенсії позивачу від 11.04.2024 №11/ПВ-12580/СУД та прийняти рішення про призначення позивачу з 25.03.2024 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” є належним способом захисту прав позивача.
Доводи позивача про те, що суд має обов`язок зобов`язати відповідача призначити пенсію колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті.
Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права позивача відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №   4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 по справі № 480/4851/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий