ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2002/21  Номер провадження 22-ц/814/2634/25	Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Обідіної О.І., Панченка О.О., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у  відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Беркути Валерії Леонідівни на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 травня 2021 року за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-
В С Т А Н О В И В: 
У березні 2021 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якій просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 31290,67 грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
В обґрунтування позову вказує, що позивачем надаються послуги з централізованого теплопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказувало, що договір між сторонами про надання послуг не укладався, але підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги теплопостачання за вищевказаною адресою, загальною опалювальною площею 43,8 кв.м, а відповідачі такі послуги прийняли та від їх отримання не відмовлялися. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а інша зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користуватися послугами. У позові зазначено, що розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення - 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послугу з централізованого постачання гарячої води - 89,54 грн./куб.м. 
Проте покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг теплопостачання відповідачі не виконували, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 листопада 2016 року по 01 січня 2021 року у розмірі 26109,24 грн. За період з 21 грудня 2016 року по 01 січня 2021 року відповідно до ст.625 ЦК України нараховано індекс інфляції у сумі 3443,58 грн. та 3% річних у сумі 1737,85 грн. Загальна сума заборгованості становить 31290,67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12 травня 2021 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 31290,67 грн.
Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення районного суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову в частині позовних вимог до ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не є власником та споживачем послуг наданих ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки тривалий час там не проживає, що підтверджується наданими доказами. Окрім того вказує, що не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Також зазначає, що судом пропущено строк позовної давності при звернення до суду.
Рішення суду оскаржується лише у частині вимог до ОСОБА_1 , а тому в іншій частині рішення районного суду судом апеляційної інстанції не переглядається.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Районним судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є споживачами послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зареєстровані за даною адресою, що підтверджується довідкою КП « ЖЕО №2(а.с.5).
Також встановлено, що оскільки за адресою: АДРЕСА_1 виникла заборгованість за послуги з теплопостачання, відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання свого обов`язку по сплаті комунальних послуг.
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» свої зобов`язання згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення виконує.
В свою чергу, відповідачі своїх зобов`язань щодо оплати за спожиті послуги належним чином не виконують внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2016 року по 01.01.2021 року в сумі 26109 грн. 24 коп.
Окрім того, за період з 21.12.2016 року по 01.01.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 3443 грн. 58 коп. та 3% річних в сумі 1737 грн. 85 коп., а всього заборгованість відповідачів складає 31290 грн. 67 коп., згідно розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-11).
Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що оскільки позивачем доведено належними доказами невиконання відповідачами зобов`язання по сплаті комунальних послуг, наявні підстави для їх стягнення в судовому порядку.
Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано обов`язковість укладення договору між споживачем та теплопостачальною організацією, де споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Такий обов`язок покладається саме на споживача. Не укладення такого договору між сторонами не звільняє споживача від обов`язку здійснювати оплату за фактично спожиті послуги.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.        
Відповідно до п.6  ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем комунальної послуги є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.        
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ст.67 ЖК України  плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.        
Як вбачається з матеріалів справи, розмір щомісячної плати за надані послуги становить за послуги центрального опалення - 1596.93 грн./Гкал протягом опалювального періоду, за послуги з централізованого постачання гарячої води 89.54 грн./куб.м.
Згідно з вимогами ст.162 ЖК України споживач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є власником та не проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.
Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 20.08.2020 року.
Відповідач ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заперечувала, що ОСОБА_5 не проживає у даній квартирі, хоча був і зареєстрований у ній до серпня 2020 року.
Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, колегія суддів вважає, що відповідач   ОСОБА_1 не є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 та не є фактичним споживачем наданих послуг з теплопостачання за вищевказаною адресою, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача   ОСОБА_1 на користь позивача в солідарному порядку 31290,67 грн.
За таких обставин, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача   ОСОБА_1 на користь позивача вартості теплопостачання, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції не беруться до уваги, оскільки відповідача ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи було повідомлено за адресою реєстрації його місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Разом з тим, конверт з рекомендованими повідомленням про вручення судової повістки, який направлявся на адресу реєстрації відповідача повернувся до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Крім того, у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначав, що наявна у справі довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі№ 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.
Щодо застосування позовної давності слід зазначити наступне.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Таким чином, відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки вона застосовуються лише у випадку наявності обґрунтованості позовних вимог, в той час як у даному випадку слід відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 за необґрунтованістю.
Щодо стягнення витрат за оплату судового збору слід зазначити наступне.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином у зв`язку із частковим скасуванням рішення слід змінити порядок розподілу судових витрат, а саме стягнувши з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по 1135 грн. судового збору за подачу позову з кожного та з ПОКВПТГ « Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.
Керуючись ст.ст.367, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Беркути Валерії Леонідівни– задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 травня 2021 року в частині позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - скасувати. 
        Ухвалити  в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовуПолтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - відмовити.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати за подачу позову у розмірі 1135 грн. з кожного.
Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 травня 2021 року не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2025 року.

Головуючий суддя : _________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.І. Обідіна _____________________ О.О. Панченко