П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/7750/24	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 у справі № 400/7750/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, –

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» № 981 від 31.10.2023, виданий т.во. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 та відповідні зміни внесені Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про внесення змін до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2023 № 981 «Про притягнення до матеріальної відповідальності»» №1336 від 11.12 2023, виданий начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом № 1336 від 11 12.2023 «Про внесення змін до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31 10.2023 № 981 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» позивача притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 46 677 грн. 91 коп. Позивач не погоджується з результатами службового розслідування, вважає, що наказ за наслідками службового розслідування прийнятий з порушенням норм матеріального права та процедури, визначеними Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року № 608. Актом службового розслідування не встановлено в чому полягали неправомірні дії або бездіяльність позивача, причинний зв`язок між діями та подією, вину особи, які вимоги нормативно-правових актів позивач порушив, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, в ході самого службового розслідування пояснення від позивача не відбиралися.
Також, в акті службового розслідування не обґрунтовано та не вмотивовано, чому позивача слід притягнути саме до повної матеріальної відповідальності, адже, Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлюється три види матеріальної відповідальності, а саме обмежена, повна та підвищена.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що службовим розслідуванням встановлено вину начальника відділу майора ОСОБА_1 у нестачі військового майна ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка виявлена у жовтні 2023 року під час передачі справ та посади майору ОСОБА_4 . Причиною втрати майна є неналежна організація обліку, зберігання та використання позивачем під час виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами службового розслідування було видано наказ начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.10.2023 № 206 "Про результати службового розслідування". Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2023 № 981 позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 46 184,55 грн. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.11.2023 № 219 було внесено зміни до наказу від 30.10.2023 № 206 "Про результати службового розслідування". Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.12.2023 № 228 було внесено зміни до наказу від 23.11.2023 № 219. Відповідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.12.2023 № 1336 було внесено зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2023 № 981, та позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 46 677, 91 грн., вказаний наказ є законний та скасуванню не підлягає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 03.04.2025 у справі № 400/7750/24 адміністративний позов задовольнив. 
Визнав протиправним та скасував Наказ «Про притягнення до матеріальної відповідальності» № 981 від 31.10.2023.
Визнав протиправним та скасував Наказ «Про внесення змін до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2023 №981 «Про притягнення до матеріальної відповідальності»» №1336 від 11.12 2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що причиною втрати майна є неналежна організація обліку, зберігання та використання позивачем під час виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , військового майна;
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2023 № 134 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) начальник відділення обліку мобілізаційної роботи – заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_1 з 19.07.2023 тимчасово виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.09.2022 № 86 проводилась інвентаризація військового майна станом на 01.01.2023. В рамках зазначеної інвентаризації встановлювались наявність, в тому числі, майна ІНФОРМАЦІЯ_3 по службі зв`язку. 
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.06.2023 № 95 проводилась інвентаризація військового майна станом на 01.07.2023. В рамках зазначеної інвентаризації встановлювались наявність, в тому числі, майна ІНФОРМАЦІЯ_3 по автомобільній службі, службі РХБЗ та службі КЕС. За результатами зазначених вище інвентаризацій нестач та лишків по службах не встановлено, в тому числі по майну ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 19.07.2023 № 134 начальник відділення обліку мобілізаційної роботи – заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_5 з 19.07.2023 тимчасово виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нестача військового майна ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлена у жовтні 2023 року під час передачі справ та посади начальника відділу майора ОСОБА_6 майору ОСОБА_7 . Перелік відсутнього військового майна зазначений у п. 8 Акту прийняття справ та посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 24.10. 2023, Загальна сума втраченого майна становить: 46 184 (сорок шість тисяч сто вісімдесят чотири грн.) 55 коп. 
25.10.2023 наказом №202 начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_8 було призначено службове розслідування щодо факту відсутності військовою майна, що було виявлено при передачі посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 .
30.10.23 винесено наказ №206 «Про результати службового розслідування за фактом втрат майна».
31.10.2023 наказом №981 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» притягнуто до матеріальної відповідальності начальника відділення обліку мобілізаційної роботи-заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора, ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 46 184 грн. 55 коп.
23.11.2023 Наказом№219 внесено зміни до наказу від 30.10.2023 № 206 "Про результати службового розслідування". 
04.12.2023 Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 228 було внесено зміни до наказу від 23.11.2023 № 219. Відповідно з цим наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.12.2023 № 1336 було внесено зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.10.2023 № 981, та Позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 46 677 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят сім грн.) 91 коп.
Вважаючи вищевказані акти протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що службовим розслідуванням не було чітко та обґрунтовано встановлено всі обставини проступку, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступінь вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення. Тобто, відповідачем не вжито усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут № 548-ХІV).
Положеннями статті 3 Статуту № 548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 9 Статуту №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 26 Статуту №548-ХІV встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Положеннями статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Положеннями статей 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до вимог частини 1 статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міністра оборони України від21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі – Порядок № 608).
Положеннями пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Відповідно до розділу 4 частини 3 вищезазначеного Наказу Міноборони військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування: бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень, порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. 
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Відповідно до Методичних рекомендацій з порядку приймання та здавання справ і посади особами офіцерського складу Збройних Сил України затверджених директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 10.06.2011 при прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться Інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби).
За результатом проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт (пункт 5.2 Методичних рекомендацій).
Пунктом 5.3 Методичних рекомендацій встановлено, що особа, яка приймає посаду, разом з особою, яка її здає, за результатами приймання та здавання справ і посади складають акт. Форма акту довільна, але в ньому відповідно до Статуту внутрішньої служби ЗС України повинно бути зазначено: списочний і наявний склад підрозділу; стан бойової та мобілізаційної готовності підрозділу; морально-психологічний стан особового складу підрозділу; стан військової дисципліни; стан бойової підготовки; наявність і стан ОВТ, боєприпасів, пального й іншого майна; житлові і побутові умови військовослужбовців. Акт підписується особами, які приймають і здають справи і посаду, начальниками служб військової частини, толовою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акту додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби) із зазначенням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення особи, яка здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.
У випадку призначення офіцера на вакантну посаду або коли попередник з певних причин відсутній, приймання справ проводиться за участю членів комісії, призначеної командиром. Акт відпрацьовується в 3 примірниках: примірник № І - до справи військової частини, примірник № 2 - офіцеру, що здає справи, примірник № 3 - офіцеру, що приймає, справи. Перший екземпляр додається до рапорту' про приймання справ і посади і подається командиру військової частини у встановлений термін. Приймання справ завершується затвердженням старшим командиром (начальником) акту, і з цього моменту новий командир підрозділу приступає до командування.
Рішення щодо усунення зазначених у акті недоліків повинно бути прийнято старшим командиром не пізніше десятиденного строку. При проведенні службового розслідування, що проводиться за результатами нестачі, рішення про притягнення винного до відповідальності повинно бути прийнято не пізніше місячного строку з дня закінчення розслідування Особа, яка здає справи і посаду, відбуває до нового місця служби після затвердження акта, а у випадку виявлення нестачі - після прийняття щодо неї відповідного рішення.
Відповідно до Наказу Міноборони № 608 від 21 11 2017 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» розділ 1 частина 7 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі"
Відповідно до розділу 4 частини 3 вищезазначеного Наказу Міноборони військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування: бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень, порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. 
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акту про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту. 
Розділ 8 частина 1 вищезазначеного Наказу Міноборони у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. 
Спірні правовідносини врегульовано і Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі – Закон № 160-IX). 
Відповідно до положень статті 2 Закону № 160-IX дія цього закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально - виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності.
Як правильно встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, під час проведення службового розслідування позивачем 27.10.2023 було надано пояснення, згідно яких він зазначив, що 05.03.2022 в результаті військової агресії рф…з метою недопущення захвату противником військового майна, яке обліковувалось за другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , було знищене шляхом спалювання: персональний комп`ютер DELL Optiplex 3080 Micro (210-AVPN-2110AMCS), що підтверджується Актом екстреного знищення матеріальних носіїв інформації (вх від 05.03.2022 №106).
Також  позивач зазначив, що йому відомо про знищення іншого майна, зазначеного в п.8 Акту прийняття справ та посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 24.10.2023, яке було знищено в період з лютого по травень 2022 року в результаті ракетно-артилерійських та авіаційних обстрілів з боку військових формувань рф.
Разом з тим, позивач відмовився підписувати акт прийому-передачі посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що він справи та посаду на приймав, оскільки наказ про прийняття та здавання посади до нього не доводився, як вбачається з рапорту від 31.10.2023.
Відповідно до матеріалів службового розслідування, ОСОБА_9 штаб-сержант 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснив стосовно призначення позивача тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що ОСОБА_10 , було відправлено за допомогою месенджера відправлено фото рапорту про прийняття справ та посади, який надійшов до ІНФОРМАЦІЯ_6 19.07.2023 за №1785.
Окрім того, в акті службового розслідування відображено список втраченого військового майна ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено на підставі акту інвентаризації, під час передачі справ та посади начальника відділу майора ОСОБА_1 майору ОСОБА_4 , та відповідно до п. 8 Акту прийняття справ та посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 24.10.2023.
З огляду на викладене, попри те, що позивач під час службового розслідування повідомив факти, внаслідок яких було втрачене майно, посилаючись на конкретні документи на їх підтвердження, про що міститься посилання в акті службового розслідування та наказі №206 від 30.10.2023, прийнятим за наслідками такого розслідування, відповідачем дані факти перевірено не було, не надано відповідну оцінку наведеним посиланням позивача у ході службового розслідування.
Вказане призвело до поверхового висновку про наявність провини у дисциплінарному проступку позивача щодо втрати військового майна внаслідок неналежної організації та контролю та обліку закріпленого за відділом майна,  та як наслідок, свідчить про необґрунтованість спірних наказів.
Колегія суддів зауважує, що суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування. Обставини подій, які стали підставою для призначення службового розслідування та ставляться у провину позивача, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Проте, в ході судового розгляду відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності спірних наказів.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що службовим розслідуванням не було чітко та обґрунтовано встановлено всі обставини проступку, факту вчинення позивачем порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином усі обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступінь вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.
Тобто, відповідачем не вжито усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
За наведеного, на думку колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Інші аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, відтворюють змість відзиву на позовну заяву та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 у справі № 400/7750/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик