ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/276/25	Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О. 	
Провадження № 22-ц/817/820/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря — Дідух М.Є.
без участі сторін, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/276/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сверлик Ольга Василівна, на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року, постановленого суддею Cодоморою Р.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову посилався на те, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_1 , на утримання двох дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.         Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 
Зважаючи на те, що після видачі судового наказу значно погіршився його стан здоров`я та майновий стан, є підстави звернення до суду із позовом про зменшення аліментів. 
Зазначив, що 25.02.2023 року він отримав мінно-вибухову травму, йому встановлено першу групу інвалідності підгрупи Б та зазначено про потребу у сторонній допомозі, ступінь втрати професійної працездатності становить 90%. Просить врахувати те, що йому на постійній основі потрібна фізична, соціальна та побутова реабілітація, спеціальні засоби пересування та спеціальні вироби медичного призначення, про що свідчить Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 177 від 15.02.2024. Жодних речових прав на нерухоме майно за ним не зареєстровано. 
На підставі наведеного, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року на користь ОСОБА_1 , на утримання двох дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року позов ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання двох дітей: сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї четвертої частини його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сверлик О.В., просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів відмовити. 
       В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що при розгляді справи суд першої інстанції виходив лише з інтересів позивача та поза увагою суду залишилось проживання дітей з матір`ю, яка на даний час отримує лише державну соціальну допомогу.
       Посилається на те, що вона позбавлена можливості працювати, оскільки доглядає за двома малолітніми дітьми. Будь-яким видом професійної чи підприємницької діяльності вона не займається, про що до справи долучені відповідні докази.
       Окрім того вказує, що зменшення розміру аліментів суттєво вплине на можливість забезпечити дітям мінімальні потреби в харчуванні, лікуванні, придбанні іграшок тощо.
Відзив від позивача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, у визначений судом термін не надійшов.
       У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи не з`явились, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 0601172683863 та довідкою про доставку електронного документу представнику заявника ОСОБА_1 - адвокату Сверлик О.В., і не повідомили суду про причини своєї неявки. 
       Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
       Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду від 15 березня 2023 року розірвано.
Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року з ОСОБА_2 аліменти стягувалися на користь відповідачки ОСОБА_1 , на утримання двох дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 722342, ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності, підгрупа Б, потребує сторонньої допомоги.
Із довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії 12ААА №071429 вбачається, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 становить 90%.
Згідно із індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 177 від 15.02.2024 року, ОСОБА_2 на постійній основі потрібна медична, фізична, соціальна та побутова реабілітація, спеціальні засоби пересування та спеціальні вироби медичного призначення.
Відповідно до висновку № 5 “Про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами” від 15.02.2024р. ОСОБА_2 призначено допоміжні засоби, а саме, низькоактивні крісла колісні, ліжко з механічним приводом, матрас протипролежневий, ортопедичне взуття та багатофункціональні крісла колісні.
Як на підставу позовних вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей, ОСОБА_2 посилався на те, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів, у нього значно погіршився стан здоров`я, внаслідок мінно-вибухової травми, йому встановлено першу групу інвалідності підгрупи Б та зазначено про потребу у сторонній допомозі, ступінь втрати професійної працездатності становить 90%. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведений факт зміни його стану здоров`я та матеріального становища, що є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Проте зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.
Матеріалами справи, яка переглядається, підтверджено втрату ОСОБА_2 професійної працездатності на 90%, в зв`язку з чим йому визначена 1Б група інвалідності і що єдиним його доходом є пенсія.
З огляду на викладене, виходячи з положень ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище ОСОБА_2 , який є інвалідом першої групи, потребує стороннього догляду та єдиним доходом є його пенсія, погіршилось.
Крім цього, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта номер інформаційної довідки 408013542 від 13.12.2024 року жодних речових прав на нерухоме майно за позивачем не зареєстровано.
Отже, приймаючи до уваги значне погіршення стану здоров`я позивача після постановлення судом рішення про стягнення аліментів, втрати працездатності на 90%, неможливість отримання ним доходу, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей з 1/3 частки доходу до 1/4 доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Посилання представника заявниці на те, що суд першої інстанції виходив лише з інтересів позивача та поза увагою суду залишив проживання дітей з матір`ю, яка на даний час отримує лише державну соціальну допомогу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки скаржницею не надано достатніх доказів того, що позивач і надалі зможе сплачувати аліменти у визначеному раніше судом розмірі після значного погіршення стану свого здоров`я, що призвело до втрати його працездатності на 90 %.
Місцевий суд надав вичерпні відповіді на всі питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст судового рішення виготовлений 28 серпня 2025 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       М.В. Хома