ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2025 року	Львів	Справа № 380/23739/24 пров. № А/857/22354/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                          Гудима Л.Я.,
суддів:                                                             Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року, головуючий суддя – Стецик Н.В., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання протиправними дій,-
                                             В С Т А Н О В И В:
Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» та відмови у перерахунку пенсії відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» та зарахувати заробіток за вказаний період; зобов`язати здійснити ОСОБА_1 з 12.09.2024 року (дата призначення пенсії) перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, згідно з абзацом 8 частини другої  статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням раніше виплаченої пенсії та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Таким чином, позивач вважає протиправним обчислення стажу відповідачем, відповідно до якого період роботи з 01.01.2023 по 24.07.2024 на ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» не зараховано до страхового та до підземного стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та за даний період не врахована заробітна плата, у зв`язку з відсутністю даних про сплачені підприємством страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до страхового (загального) стажу та підземного (пільгового) стажу ОСОБА_1 за Списком №1 і до розрахунку середньої заробітної плати періоду роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», та перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі пенсії за віком відповідно до  статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини другої  статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12.09.2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши при цьому до його страхового (загального) стажу та підземного (пільгового) стажу за списком №1 і до розрахунку середньої заробітної плати період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає  його незаконним і необгрунтваним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ним правомірно не зараховано до страхового стажу позивача періоди з період з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року, оскільки на момент призначення пенсії, згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» форми ОК-5 позивача за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи (внаслідок професійного захворювання) з 12.09.2024 року та наразі не працює. 
Згідно із записами в трудовій книжці та довідками: №260 від 17.09.2024 року від ВП «Шахта «Червоноградська»», №1-214-11 від 05.06.2023 року від ВП «Шахта «Великомостівська»», №177 від 16.09.2024 року від ВП «Шахта «Степова»», страховий стаж позивача становить понад 35 років, з яких більше 15 років роботи на шахтах ДП «Львіввугілля» за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що належать до робіт з особливо шкідливими та важкими умовами праці.
18.10.2024 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просив перерахувати пенсію, зазначаючи, що з 12.09.2024 року йому призначено пенсію по інвалідності в розмірі 50% від пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак позивач має право на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, що становить 80% заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При призначенні пенсії до страхового стажу позивача та стажу на підземних роботах за Списком №1 не було зараховано період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року на ВП «Шахта «Степова»», а також не враховано заробітну плату за цей період. Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058, непрацюючі особи з інвалідністю 3-ї групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності страхового стажу для чоловіків 35 років.
У заяві позивач просив:
1.          Зарахувати до страхового стажу та стажу на підземних роботах за Списком №1 період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року на ВП «Шахта «Степова»».
2.          Врахувати заробітну плату за період з 01.01.2023  року по 24.07.2024 року для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.
3.          Призначити з 12.09.2024 року пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058, обчисливши її відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», врахувавши період роботи та заробітну плату з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом №24515-26489/С-52/8-1300/24 від 30.10.2024 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії, зазначивши, що страховий стаж позивача, обчислений станом на 31.12.2022року, становить 32 роки 7 місяців 11 днів, а період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року не зараховано до страхового та підземного стажу через відсутність даних про сплачені страхові внески. Отже, підстав для призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058 не встановлено.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача щодо незарахування спірного стажу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України “Про пенсійне забезпечення” - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Як передбачено статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено до пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі – Порядок № 637), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 року подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як передбачено пунктом 2 частини 1   статті 114 Закону №1058-IV,  право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом №24515-26489/С-52/8-1300/24 від 30.10.2024 відмовило позивачу у перерахунку пенсії, зазначивши, що страховий стаж позивача, обчислений станом на 31.12.2022, становить 32 роки 7 місяців 11 днів, а період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 не зараховано до страхового та підземного стажу через відсутність даних про сплачені страхові внески.
Згідно визначень у статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного    Закону.
Згідно зі статтею 20 Закону України № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як встановлено судом, підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2023 по 24.07.2024 до страхового стажу позивача слугувало те, що роботодавець ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» не сплатив страхових внесків за вказаний період.
Судом враховано відомості із трудової книжки позивача НОМЕР_1 та виписку із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача, відповідно до яких заробітна плата позивачу виплачувалася в повному обсязі одночасно з повною оплатою ЄСВ (єдиного соціального внеску) за цей період, але кошти, які згідно з платіжними дорученнями призначались на сплату ЄСВ поточного періоду, фіскальний орган спрямував на погашення податкового боргу (штраф, пеня, недоїмка).
Разом з тим, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Як вірно зазначено судом, внаслідок невиконання ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії у належному розмірі.
Таким чином, суд вірно вважав, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 23.03.2020 року у справі №535/1031/16-а.
З огляду на викладене, вірним є висновок суду про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до його страхового (загального) стажу та підземного (пільгового) стажу за списком №1 і до розрахунку середньої заробтіної плати періоду роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у ВП «Шахта «Степова» ДП  «Львіввугілля», та перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12.09.2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню.
Також вірним є висновок суду, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини другої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12.09.2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши при цьому до його страхового (загального) стажу та підземного (пільгового) стажу за списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2024 року у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №380/23739/24 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич