Справа № 161/7961/24 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/543/25  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 червня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді   Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
представника позивача Бордюженко Е.Р.,
представника відповідача Андріяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Любарт» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Любарт», в інтересах якого діє його представник Бордюженко Елла Ростиславівна, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2025 року ,   

                                         В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фірма Любарт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі.
Свій позов мотивує тим, що 20.01.2020 року між ТзОВ «Фірма Любарт» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець надав в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування виробничої бази площею 0,2626 га орендарю.
Відповідно до п. 6. 8 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 1000.00 грн. в місяць без ПДВ шляхом перерахування коштів орендодавцеві на його розрахунковий рахунок до 10 числа поточного місяця.
Пунктом 22 договору визначено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату в порядку, у строки та у формі, які передбачені договором.
Вказує, що відповідач систематично порушує умови договору і не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі позивач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та постановити нове судове рішення, яким позов ТОВ «Фірма Любарт» задовольнити в повному обсязі.  
Заслухавши, як представника позивача так і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга  не підлягає до задоволення.
Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ вказує, що відповідач систематично порушує умови договору і не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому є всі правові підстави для скасування договору оренди.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У пункті 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Виходячи з системного аналізу зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положення ЦК України, необхідно дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За відсутності порушень умов договору зі сторони відповідача, відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, передбачені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України та частиною другою статті 651 ЦК України.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2020 року між ТзОВ «Фірма Любарт» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець надав в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування виробничої бази площею 0,2626 га орендарю (а.с. 18-19).
Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 20.02.2020 року, орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 0,2626 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).
24.01.2020 року між ТзОВ «Фірма Любарт» та ОСОБА_1 було підписано додаток до договору оренди землі від 20.01.2020 року , яким п. 5 та п. 8 основного Договору викладено в нових редакціях. Зокрема п. 8 має наступну редакцію: «Орендна плата сплачується з моменту реєстрації права оренди у відповідному реєстрі речових прав. Орендна плата сплачується орендарем на підставі виставлених орендодавцем рахунків, але не пізніше визначеної згідно графіку дати:
за період з 20.01.2020 р. по 31.12.2020 р. – не пізніше 31.12.2021 р.;
за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. – не пізніше 31.12.2022 р;
за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. – не пізніше 31.12.2023 р.;
за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. – не пізніше 31.12.2024 р.;
за період з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. – не пізніше 31.12.2025 р.;
за період з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. – не пізніше 31.12.2026 р.;
за період з 01.01.2026 р. по 31.12.2026 р. – не пізніше 31.12.2027 р.;
за період з 01.01.2027 р. по 31.12.2027 р. – не пізніше 31.12.2028 р.;
за період з 01.01.2028 р. по 31.12.2028 р. – не пізніше 31.12.2029 р.;
за період з 01.01.2029 р. по 31.12.2029 р. – не пізніше 31.12.2030 р.;
за період з 01.01.2030 р. по 20.01.2030 р. – не пізніше 30.01.2030 р.
Судом встановлено, що договір оренди землі у Державному реєстрі речових прав був зареєстрований 22.09.2021 року. 
Відповідачем до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію про сплату орендної плати орендарем відповідно до нової редакції пункту Договору оренди, що стосувався строків сплати.
Враховуючи зазначене, позивачем не представлено беззаперечних доказів стосовно систематичної несплати орендних платежів за вказаним договором, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається у позові, як на підставу його задоволення.
Доводи апеляційної скарги про те, що додаток до договору не є додатковою угодою, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про сплату орендної плати відповідно до умов договору.
Так, додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони  24 січня 2020 року уклали додаток до говору оренди землі від 20 січня 2020 року, відповідно до умов якого уточнили графіки платежів орендної плати.  Вказаний додаток до договору скріплений підписами сторін та печаткою орендаря.
Позивач в передбаченому порядку не оскаржив положення договору щодо строків сплати орендних платежів. 
Окрім того, безпідставними є твердження представника позивача про незаконність зазначення у додатку про сплату орендних платежів з моменту державної реєстрації договору оренди землі.
Умова договору оренди землі про набрання ним чинності після його державної реєстрації є оспорюванню та може бути визнана недійсною за позовом заінтересованої особи. Допоки така умова договору оренди землі не визнана недійсною вона є такою, що створює для сторін такого правочині ті наслідки, на які вона спрямована. Тобто початок перебігу строку дії договору оренди землі визначається за правилами, встановленими такою умовою.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд першої інстанції надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

                                              У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Любарт», в інтересах якого діє його представник Бордюженко Елла Ростиславівна, залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2025 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: