Єдиний унікальний номер справи № 372/5537/24
Провадження №22-ц/824/10854/2025

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
01 серпня 2025 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді               Журби С.О.,
суддів                                     Писаної Т.О., Приходька К.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
09 квітня 2025 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про надання строку для примирення для збереження сім'ї строком на 6 місяців.
Свої вимоги обгрунтовував тривалістю шлюбу, наявністю неповнолітніх дітей, почуттям любові та поваги до позивача.
Ухвалою Обухівського районного суду  Київської області від 09 квітня 2025 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення та зупинено провадження у справі.  
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду, 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною і необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням вимог цивільного процесуального закону. Просить апеляційний суд оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вона не бажає бути у шлюбі із відповідачем, сімейні відносини припинені, а подальше збереження сім`ї не можливе.
09 липня 2025 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло заперечення ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:
Згідно з п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.
Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.
У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що вона не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем, сімейні відносини між сторонами припинені, подальше збереження сім`ї не можливе, а зупинення провадження у справі змушує позивача перебувати в шлюбі з відповідачем проти її волі. За таких умов вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та безпідставною. 
Апеляційний суд не може погодитися з наведеними доводами апелянта.
Згідно з ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем та наполягає на можливості збереження шлюбу та примирення між сторонами.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з тривалості шлюбних стосунків з 2007 року, наявності двох неповнолітніх дітей, а також з того, що встановлення строку для примирення має сприяти примиренню подружжя.
Колегія суддів звертає увагу, що перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, передбачений частиною 1 статі 353 ЦПК України. Відповідно до вказаного переліку окремо від рішення по справі може бути оскаржена ухвала суду про зупинення провадження по справі. При цьому окреме оскарження ухвали щодо надання учасникам строку на примирення в порядку статті 111 СК України чинним законодавством не передбачене.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд змушує позивача перебувати у шлюбі з відповідачем, якого вона побоюється, і який постійно знущався над нею, та вчиняв психологічне насилля, колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки вказана ухвала підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, а не самої доцільності надання строку для примирення подружжя.
Зазначені обставини є предметом дослідження судом при розгляді справи по суті та не впливають на обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам строку для примирення, що обумовлено відсутністю згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі відповідають фактичним обставинам справи, судом дотримано норми процесуального права, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                      К.П. Приходько