УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

24 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 560/9795/24
адміністративне провадження № К/990/19388/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стародуба О.П. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року
у справі №560/9795/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання:

1) з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн, встановленого на 01 січня 2021 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

2) з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн, встановленого на 01 січня 2022 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

3) з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн, встановленого на 01 січня 2023 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

4) з 01 січня 2024 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум):

1) за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн, встановленого на 01 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

2) за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

3) за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн, встановленого на 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

4) за період з 01 січня 2024 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду 02 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі №560/9795/24.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - скаржник, відповідач) 06 травня 2025 року, звернулося через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2025 року касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України                 (далі - КАС України), оскільки заява про поновлення строку не містила жодних підстав пропуску строк; статті 330 КАС України, у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку та документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку суд касаційної інстанції виходив з того, що скаржник ставив питання про поновлення цього строку, при цьому не зазначав жодних поважних підстав його пропуску та доказів не надав.

Копія ухвали надійшла в особистий кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 26 травня 2025 року о 20:54.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги та долучило заяву про поновлення строку і документ про сплату судового збору.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області усунуті недоліки касаційної скарги щодо сплати судового збору.

Надаючи оцінку поважності наведених заявником підстав пропуску процесуального строку, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частина третя статті 329 КАС України визначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Як вбачається з відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень та матеріалів касаційної скарги, оскаржувану ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду постановлено 02 квітня 2025 року, отже останнім днем встановленого процесуального строку на касаційне оскарження вказаної ухвали було 02 травня 2025 року.

Водночас касаційна скарга подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 06 травня              2025 року, тобто після закінчення строків, встановлених статтею 329 КАС України.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що копія ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року надійшла на його адресу лише 07 квітня 2025 року, про що свідчить відмітка про отримання на ухвалі суду.

Крім того, поважність підстав пропуску строку відповідач пов`язує з введенням воєнного стану в Україні, що, на його думку, може бути самостійною підставою для поновлення процесуального строку.

Перевіривши такі доводи на предмет їх обґрунтованості колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, пункт 109 рішення від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених                КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Стосовно доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області які стосувалися несвоєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що такі не можуть підтверджувати наявність об`єктивних перешкод у скаржника для своєчасної реалізації права на оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, оскільки не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Залишаючи касаційну скаргу без руху суд касаційної інстанції роз`яснював, що належними доказами факту отримання копії оскаржуваного судового рішення можуть бути докази такі як: поштовий конверт в якому оскаржувану ухвалу було направлено рекомендованим листом на адресу заявника з відтиском штемпелю відділення поштового зв`язку або довідка суду апеляційної інстанції про час направлення копії відповідного судового рішення на адресу відповідача, а також інші докази отримання судового рішення засобами електронного зв`язку.

Однак відповідач такі роз`яснення проігнорував та не надав жодних належних і допустимих доказів, що підтверджують поважність підстав пропуску процесуального строку.

Варто наголосити, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника, виникнення організаційних складнощів, які спричинили пропущення строку на касаційне оскарження є суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, що настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків. Сторона у справі зобов`язана в розумні строки цікавитися станом розгляду його справи, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки.

Надаючи оцінку іншим доводам Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області колегія суддів зазначає, що питання поновлення процесуального строку, у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Тобто, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути обґрунтованою підставою для поновлення строку.

Колегія суддів звертає увагу, що у касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не зазначає обставини, які вплинули на можливість дотримання процесуального строку, у причинно-наслідковому зв`язку з запровадженим воєнним станом.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими підстави пропуску строку, пов`язані з запровадженим воєнним станом в Україні.

Таким чином, наведені відповідачем причини пропуску строку касаційного оскарження не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі, а свідчать про пропуск строку із суб`єктивних причин, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо застосування положень пункту 4 частини першої статті 333 КАС України висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 01 серпня 2024 року у справі №320/56/22, від 16 вересня 2024 року у справі №120/3165/23.

Керуючись статтями 248, 251, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними наведені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підстави пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі №560/9795/24.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі №560/9795/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    О.П. Стародуб

                                                                                                    С.М. Чиркін