ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1405/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/792/25 Категорія: 310000000 	Морозов В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 липня 2025 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

секретар: Любченко Т.М.

учасники справи: 
позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 
представник ОСОБА_1 – адвокат Хомік Сергій Григорович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501303464 від 16.03.2021 року в розмірі 267887,27 грн.; судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3214,65 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21629,15 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 травня 2025 року позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501303464 від 16.03.2021 року в розмірі 267887,27 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3214,65 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс банк» на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення Черкаського районного суду Черкаської області, зменшивши суму стягнутих з відповідача коштів за надання правничої допомоги з 7000,00 грн. до 375 грн.
Вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. є завищеним і не відповідає складності справи та об`єму виконаної роботи. При розгляді справи судом представник позивача участі не брав і виконана ним робота полягає лише в складанні позовної заяви.
Позивач в позові сам зазначив, що підготовка і подання позовної заяви до суду коштує 375 грн., і фактично тільки ця робота позивачем була виконана, то лише ця сума могла бути стягнута з відповідача. 
АТ «Сенс Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Вважає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належним чином обставини, за яких витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. не підлягають задоволенню. Не наведено причин, за яких витрати не відповідають критеріям, встановленим ЦПК України, оскільки зазначена сума витрат є пропорційною та співмірною з винагородою, в тому числі з ціною позову, оскільки прямо залежить від неї, та погоджена сторонами договору.
Рішення суду оскаржується в частині витрат на правничу допомогу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в інший частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення адвоката Хоміка С.Г., який з`явився в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 501303464 від 16.03.2021 року в розмірі 267887,27 грн. та стягнення судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21629,15 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2025 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволені в повному обсязі. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс банк» на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 7000,00 грн. розмірі, що є співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси АТ «Сенс Банк» в суді представляв адвокат Проценко М.М.
На підтвердження понесення АТ «Сенс Банк» судових витрат надано: копія договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року укладений між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс»; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000392 від 22.06.2018 року на ім`я Проценко М.М. 
Відповідно до пункту 3.1 договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року встановлено, що замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн.; за отримання рішення суду 225,00 грн.; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Критерії реальності та розумності розміру адвокатських витрат застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, від 16.11. 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 44217св18).
Вказана правова позиція однозначно застосована Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 року у справі №754/12116/18, у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19, Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 02.09.2020 року у справі №329/766/18, та Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.06.2019 року у справі №813/481/18 та в постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20.
Доводи апелянта проте, що представником позивача було виконано лише підготовка та подання позовної заяви до суду, що коштує 375 грн., як сам вказав позивач у позовній заяві, а тому з відповідача підлягає стягненню за надання правничої допомоги лише 375 грн. є помилковими, виходячи із слідуючого.
Відповідно до пункту 3.1 договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року встановлено, що замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі, крім підготовки і подання позовної заяви до суду, комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь замовника в розмірі 7,85 %.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2025 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором № 501303464 від 16.03.2021 року в розмірі 267887,27 грн. задоволені повністю. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалося.
А тому позивач відповідно до договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року має право на комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь замовника.
Враховуючи характер виконаної адвокатом Проценком М.М. роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а також з урахування заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 7000 грн. розміру. Підстав для зменшення зазначеного розміру витрат колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, 

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 травня 2025 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 30 липня 2025 року.

Судді