ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 681/324/24
Провадження № 22-ц/820/1481/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , на додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року (суддя Горгулько Н.А.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя. 
12 березня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала до суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому просила суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн та на оплату експертизи у розмірі 15000 грн.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 03.04.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Проведено розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: - виділено для ОСОБА_1 в натурі частину №1 житлового будинку, площею 61,3 м?, яка складається з приміщень: передпокій 1, площею 12,2 м?, житлова кімната 2, площею 10,5 м?, житлова кімната 4, площею 7,0 м?, кладова 3, площею 4,4 м?, коридор І, площею 9,1 м?, коридор ІІ, площею 8,3 м?, кухня ІІІ, площею 9,8 м?, господарську будівлю «Б», ринкова вартість яких становить 104812 грн, що складає 66/100 частин ринкової вартості будівель; - виділено для ОСОБА_2 частину №2 житлового будинку, площею 39,5 м?, яка складається з приміщень: житлова кімната 5, площею 8,3 м?, житлова кімната 6, площею 31,2 м?, сарай «В», ринкова вартість яких становить 53137 грн, що складає 34/100 частин ринкової вартості будівель. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25837,50 грн за зменшення ідеальної частки співвласника. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 400 грн. В решті позовних вимог відмовлено. 
Додатковим рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2400 грн та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5000 грн, а всього 7400 грн. 
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду змінити та ухвалити нове додаткове рішення про стягнення судових витрат в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зменшив суму витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, з огляду на те, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 задоволені судом в повному обсязі, а не на 30 %, як визначено судом першої інстанції у додатковому рішенні.
Звертає увагу, що позивачка повністю оплатила вартість експертизи, на підтвердження чого до суду було надано відповідні документи, а тому вважає, що такі витрати повинні бути стягнуті з відповідача в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомленні у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає в повній мірі.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача судових витрат, суд першої інстанції виходив з пропорційності задоволених вимог. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно чч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3).
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 здійснював адвокат Кушнірук В.М. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ №1028718 від 25.03.2024, виданого відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.03.2024. (а.с. 33,34).
У позові позивачкою було зазначено, що вона очікує понести витрати на правничу допомогу, сума яких орієнтовно складає 3000 грн. 
Згідно з договором про надання правової допомоги від 25.03.2024, укладеного між адвокатом Кушніруком В.М. та Вовк М.Р., адвокат зобов`язався надати довірителю необхідну правову допомогу у підготовці для звернення до суду, а також надавати правову допомогу та брати участь в якості представника при розгляді справ у всіх судових інстанціях.
Договором передбачено, що гонорар повіреного залежить від об`єму зібраних матеріалів для звернення до суду, терміну провадження у справі та її складності. Розрахунок з повіреним за виконану роботу засвідчується квитанцією.
Відповідно до поданого адвокатом розрахунку вартості виконаних робіт від 12.03.2025, вартість наданих адвокатом Кушніруком В.М. послуг становить 8000 грн (збір та аналіз доказів, оформлення на їх основі позовної заяви – 3000 грн, участь у судових засіданнях, заявлення клопотань – 5000 грн) (а.с. 131).
Згідно з квитанцією б/н від 12.03.2025, ОСОБА_1 здійснила оплату за договором про надання правової допомоги в сумі 8000 грн (а.с. 132), фактично погодившись з обсягом наданих їй адвокатських послуг.
Крім того, згідно з квитанцією № 0.0.4097099277.1 від 27.12.2024 ОСОБА_1 оплатила 15000 грн за договором № 06-166/24 від 27.12.2024 витрати, пов`язані з проведенням у справі судової будівельно-технічної експертизи. (а.с. 134).
Відповідач в суді першої інстанції скористався правом на подачу заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу та за проведення експертизи, в якому вказано, що витрати у заявленій відповідачем сумі не є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг. Крім того, вказував, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнення витрат на оплату експертизу з відповідача не буде відповідати критерію розумності та справедливості. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції належним чином врахував обґрунтованість понесених позивачкою витрат за надання правничої допомоги в розмірі 8000 грн та їх необхідність, відповідність принципам співмірності та розумності таких витрат, критерію реальності адвокатських витрат. При цьому, судом першої інстанції підставно не взято до уваги заперечення сторони відповідача щодо неспівмірності розміру вартості наданих послуг, оскільки доказів неспівмірності витрат у запереченнях наведено не було. Хоча, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки і стягнув судові витрати не пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з позовом позивачкою ОСОБА_1 заявлялись дві вимоги майнового характеру щодо визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділу майна подружжя. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог. При цьому, судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у зв`язку з обранням позивачкою неефективного способу захисту порушеного права. Разом з тим, суд задовольнив позовні вимоги позивачки щодо поділу майна подружжя. Таким чином, судом задоволено 50% позовних вимог.
Відповідно, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 4000 грн (8000:2) витрат на правничу допомогу та 7500 грн (15000:2) витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. У зв`язку з чим додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року змінити, збільшивши стягнуту з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  суму витрат на правничу допомогу до 4000 грн та суму витрат, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, до 7500 грн, та відповідно, загальну суму судових витрат до 11500 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                 О.І. Талалай

                О.І. Ярмолюк