УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
18 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 219/2531/18
провадження № 51-3191 впс 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,
розглянув в судовому засіданні подання Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 219/2531/18) щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судіві 
 
установив:
До Суду в порядку частини третьої статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання Дніпровського апеляційного суду про направлення згаданого кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
У поданні зазначено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 є триваючим, було розпочате у м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області, а закінчено в м. Миколаїв Миколаївської області, коли останній прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону. А тому, ураховуючи також позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду від 06 січня 2025 року (справа № 189/139/17), в якій зазначено, що місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 КК, слід вважати місце завершення злочину, поставлено перед Судом питанняпро направлення згаданого кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та  місце розгляду подання. Клопотань про відкладення розгляду подання не надходило. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в поданні, долучені до нього матеріали, Суд дійшов висновку про таке. 
Правилами частини третьої статті 34 КПК встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно з частиною першою статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у  межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до частини дев`ятою статті 615 КПК під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Як неодноразово вказував Верховний Суд, положення норм КПК, якими врегульовано правила визначення територіальної підсудності кримінального провадження, застосовуються у взаємозв`язку з приписами статті 6 КК, за якими, кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.
Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є місце, де воно було почато, продовжено, закінчено або припинено.
Як видно з обвинувального акту (формулювання обвинувачення) 24 червня 2016 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи всупереч інтересам служби та будучи придатним для несення та виконання службових обов`язків, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язку несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно, без поважних причин, залишив розташування військової частини, яка на час вчинення правопорушення дислокувалась в АДРЕСА_1 та до 22 лютого 2018 року ухилявся від несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. 
Об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 КК, є бездіяльність у формі самовільного залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовозобов`язаним (крім строкової служби). Інкримінований ОСОБА_5 злочин хоча і  триваючий, однак у розумінні статті 13 КК є закінченим, момент його початку - це наступний день за днем, коли закінчилися встановлені строки з`явлення за місцем дислокації військової частини. 
Таким чином, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 КК є, в тому числі м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області. 
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017051100000529 від 19 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_5 надійшов до Бахмутського міськрайонного суду Донецької області (Артемівського міськрайонного суду Донецької області) 22 березня 2018 року, однак у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя вказаним судом під час воєнного стану, територіальну підсудність справ цього суду було визначено Дружківському міському суду Донецької області на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року № 61.
У подальшому 15 травня 2025 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №  3707/0/15-24 було передано на розгляд Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Отже, з урахуванням правил частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у Суду відсутні підстави вважати, що матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 надійшли до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з порушенням положень статті 32 КПК.
Враховуючи наведене, підстави для задоволення подання Дніпровського апеляційного суду та направлення вказаного провадження на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні.
Тому подання Дніпровського апеляційного суду необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись статтею 34 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
Подання Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 219/2531/18) стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3