ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/14801/24                                                  Суддя першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:     Файдюка В.В.,
суддів:                       Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба- Нова" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В : 
07 листопада 2024 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (далі - позивач, СТОВ «Дружба-Нова») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач; Укртрансбезпека), в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 жовтня 2024 року №075285 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову СТОВ «Дружба-Нова»:
Не погоджуючись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року, 12 лютого 2025 року СТОВ «Дружба-Нова» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що протокол про перевірку тахографу повинні мати водії, які керують транспортними засобами, що обладнані тахографом, а в разі їх відсутності дотримання режиму роботи та відпочинку перевіряється за допомогою індивідуальних контрольних книжок водіїв, яка була наявна у ОСОБА_1 .
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року - скасувати, виходячи з такого. 
Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2024 року посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки КАМАЗ, державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) була проведена у строк, визначений щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Чернігівській області у період з 09 вересня 2024 року по 15 вересня 2024 року та відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 06 вересня 2024 року №003568.
Під час перевірки водієм були надані посадовим особам такі документи: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортна накладна від 12 вересня 2024 року №12987743-001012, заповнені індивідуальна книжка водія та бланки підтвердження діяльності.
За результатами перевірки встановлено надання позивачем послуг з внутрішніх перевезень вантажу транспортним засобом, без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом третім частини першим статті 60 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III), а саме: водієм не було надано протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
У зв`язку з чим державним інспектором було складено Акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12 вересня 2024 року №057532, який відповідно до пункту 21 Порядку 1567, складається в одному примірнику. Водій ОСОБА_1 з актом ознайомлений, копію акту отримав.
23 вересня 2024 року позивачу було направлено повідомлення про розгляд справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт із зазначенням дати, часу (09 жовтня 2024 року з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв.) та місця розгляду справи.
Повідомлення про розгляд справи позивачем отримано 25 вересня 2024 року, про що свідчить зворотнє повідомлення.
Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесена постанова від 09 жовтня 2024 року №075285 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн, за порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів), адміністративна відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Вважаючи постанову Укртрансбезпеки від 09 жовтня 2024 року №075285 протиправною, СТОВ «Дружба-Нова» звернулося в Чернігівський окружний адміністративний суд з цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог СТОВ «Дружба-Нова», Чернігівський окружний адміністративний суд 27 січня 2025 року дійшов висновку, що оскільки водій транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить СТОВ «Дружба-Нова», повинен був мати при собі тахокарту за попередні 28 календарних днів або Бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом, однак таких документів або бланку підтвердження діяльності, посадовим особам контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки водій не надав, то оспорювана постанова є правомірною. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).
Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Пунктом 22 Порядку № 1567 передбачено, що У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлює Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 (далі - Положення №340).
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3 Положення). 
Пунктом 6.1 Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. 
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (пункт 6.3 Положення № 340).
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24 червня 2010 року №385 (далі - Інструкція № 385) водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, має при собі, зокрема протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку прийняттям відповідачем оспорюваної постанови про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Підставою для накладення штрафу згідно з постановою від 09 жовтня 2024 року №075285 стало непред`явлення водієм транспортного засобу марки КАМАЗ, державний номерний знак « НОМЕР_1 », протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо обладнання транспортних засобів, повна маса яких перевищує 3,5 тонни, справними та повіреними тахографами, а також належного документального підтвердження обліку режиму праці і відпочинку водіїв, вже було предметом дослідження Верховного Суду.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 31 жовтня 2023 року у справі №440/17062/21 Верховний Суд, дослідивши вимоги Положення №340 та Інструкції №385, зазначив, що з 01 червня 2015 року набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн. У разі відсутності такого пристрою, водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку водія.
З огляду на наведені вище приписи законодавства та практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі №823/1199/17 та від 14 грудня 2023 року у справі №340/5660/22.
Колегією суддів встановлено, що на момент проведення посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області рейдової перевірки у водія СТОВ ''Дружба-Нова'' була наявна при собі заповнена індивідуальна контрольна книжка водія (а.с. 10-10 зворот), про що ОСОБА_1 зазначив у графі «Пояснення водія про причини порушень» в Акті від 12 вересня 2024 року №057532, а саме «Мій автомобіль не обладнаний тахографом, але я веду індивідуальну контрольну книжку» (а.с.42). 
Наведене вище свідчить, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який має обов`язок довести факт вчинення позивачем правопорушення та належним чином обґрунтувати своє рішення, не було встановлено ряд обставин та не взято до уваги згадану вище індивідуальну контрольну книжку, що є належним документом, який підтверджує облік робочого часу водія у разі відсутності встановлення тахографа на транспортному засобі.
З огляду на викладене вище, висновки контролюючого органу про перевезення позивачем вантажу без наявності на момент проведення рейдової перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, є помилковими.
Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 під час перевезення вантажу індивідуальної контрольної книжки водія, постанова від 09 жовтня 2024 року №075285 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн, за порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», адміністративна відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є протиправною та підлягає скасуванню, а протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що законодавством не встановлено виключень щодо критеріїв вказаних в п.6.1 Положення № 340, а індивідуальну контрольну книжку водія, передбачену пунктом 6.3 вказаного Положення № 340, водій зобов`язаний вести, якщо він керує транспортними засобами, які не визначені пунктом 6.1., та не бере їх до уваги, з огляду на те, що тахограф як і індивідуальна книжка, є по суті одним і тим же засобом контролю робочого часу водіїв.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Приписи пункту 1 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з положень статті 139 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжної інструкції від 07 листопада 2024 року №60926 СТОВ «Дружба-Нова» сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 3028,00 гривень, відповідно до платіжної інструкції від 11 лютого 2025 року №8571 та від 11 лютого 2025 року №8571 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542,00 гривні.
Враховуючи, що колегію суддів Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу СТОВ «Дружба-Нова» задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7570,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" - задовольнити повністю. 
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба- Нова" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 09 жовтня 2024 року №075285 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.
Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (адреса: вулиця Кропиви Костянтина, 59, смт. Варва, Чернігівська область, 17600; ЄДРПОУ: 31333767) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7570,00 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; ЄДРПОУ: 39816845).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення виготовлено 08 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                В.В. Файдюк

Судді                                                                                                    В.О. Аліменко

                                                                                                              Є.І. Мєзєнцев