УХВАЛА
04 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №640/23452/19
адміністративне провадження № К/990/34457/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Єресько Л. О., перевіривши касаційну скаргу Козаченко Вікторії Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі №640/23452/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив: скасувати наказ Генерального прокурора від 25 жовтня 2019 року №1221-ц про звільнення його з посади прокурора Генеральної прокуратури України; поновити його в органах прокуратури на посаді прокурора Генеральної прокуратури України та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року позов задоволено. Скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 25 жовтня 2019 року №1221ц. Поновлено позивача на посаді прокурора Офісу Генерального прокурора з 28 жовтня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 504 488,12 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції, а в позові відмовлено.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла подана через електронний кабінет заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій останній просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі №640/23452/19 та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року - повернуто без розгляду.
Не погодившись із оскаржуваним судовим рішенням, представник позивача звернулася до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишено без руху, оскільки остання подана поза межами встановленого пунктом 4 частини першої  статті 363 КАС України тридцятиденного строку.   Скаржнику надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
На виконання вимог цієї ухвали представником позивача 14 липня 2025 року та 15 липня 2025 року до суду подані аналогічні за змістом клопотання про поновлення строку, в яких останній просив задовольнити заяву про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами та відкрити провадження за нею.
Клопотання обґрунтовані тим, що, зважаючи на те, що за рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №11-р(ІІ)/2024 пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2024 року №1697-VII зі змінами втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, то за практикою Верховного Суду чинність цієї норми до 18 червня 2025 року унеможливлювала перегляд (зміну) правової позиції у спорі. За твердженням заявника, відстрочення втрати чинності нормою, яка визнана неконституційною, є об`єктивною обставиною, що перешкоджає звернутися у межах встановленого КАС України строку, адже завідомо позбавляє права на судовий захист. Позивач вважає, що право у нього виникло саме з 18 червня 2025 року, тобто дня втрати чинності положенням нормативно-правового акта, що визнані неконституційними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.
Суди виходили з того, що обставини, які ОСОБА_1 вважає виключними, є ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 грудня 2024 року №11-р(ІІ)/2024, яким пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2024 року №1697-VII із змінами визнаний неконституційним. При цьому строк звернення із такою заявою позивач вважав не пропущеним, оскільки указаний пункт Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2024 року №1697-VII втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 18 червня 2025 року.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що норма пункту 4 частини першої статті 363 КАС України пов`язує початок обчислення тридцятиденного строку з днем офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України, а не з моментом втрати чинності нормою, яка таким рішенням визнана неконституційною.
За своєю правовою природою встановлення процесуальних строків передбачено нормами КАС України з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку звернення, зокрема, із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вказав, що Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №11-р (II)/2024 було оприлюднено на офіційному сайті Конституційного Суду України 18 грудня 2024 року, а тому строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цьому випадку становить з 18 грудня 2024 року до 17 січня 2025 року.
Суд дійшов висновку, що заява від 30 червня 2025 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 у справі №640/23452/19, подана з пропуском строку її подання.
Посилання позивача на ухвалу Верховного Суду від 10 лютого 2025 року та постанову від 26 лютого 2025 року у справі №540/352/21, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки Верховним Судом не вирішував питання застосування положень пункту 4 частини першої статті 363 КАС України у випадку відстрочення Конституційним Судом України моменту втрати чинності визнаної неконституційною норми.
Суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку, які фактично зводяться до неправильного тлумачення приписів пункту  4 частини першої статті 363 КАС України, не можна вважати поважними, тобто такими, що не залежали від волевиявлення особи, яка подає заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, повертаючи заяву про перегляд за виключними обставинами рішення суду правильно застосував положення частини четвертої статті 366 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів попередніх інстанцій та встановлених ними обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.
Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані посилання представника позивач на правові висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 10 лютого 2025 року у справі №160/5839/20, та постанові від 26 лютого 2025 року у справі №540/352/21, оскільки    у зазначених справах заява  про перегляд судового рішення за виключними обставинами була подана в строк. Крім того, у  вищевказаних справа Верховний Суд зазначив, що постанова апеляційного суду, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся позивач, є рішенням суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, а, відповідно, це рішення суду не підлягає примусовому виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України   - не може переглядатися за виключними обставинами. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 248, 333 КАС України,    
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Козаченко Вікторії Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі №640/23452/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.   М.   Соколов

Судді                                                                                                            М. В. Білак
                    
                                                                                                    Л. О. Єресько