П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9971/24	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 23.09.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №420/9971/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення
У С Т А Н О В И В:
29.03.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці від 29.12.2023 № UA204000/2023/000263;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Рівненської митниці №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним до контролюючого органу подано усі необхідні документи з метою підтвердження митної вартості товару за першим (основним) методом – за ціною договору. Натомість, Рівненською митницею безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 № UA204000/2023/000263.
Відповідач із позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, у тому числі й щодо числових значень складових митної вартості. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Декларантом до митного органу надіслано лист з додатковими документами, однак сумніви щодо повноти задекларованої митної вартості не спростовано. Оскільки виявлених розбіжностей усунуто не було, митним органом здійснено коригування митної вартості товару за резервним методом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №420/9971/24 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» задоволено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що декларантом подано усі документи, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість товару за першим методом. Такі документи підтверджують числове значення митної вартості та не містять розбіжностей. Також, окружним адміністративним судом зазначено, що неведені суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 обґрунтування спростовуються поясненнями декларанта та поданими до митного органу документами.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції митним органом подано апеляційну скаргу у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норми матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Рівненською митницею викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Рівненська митниця зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо фактично сплаченої ціни. На думку відповідача, рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 прийнято цілком правомірно.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Рівненської митниці підлягає задоволенню, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 08.08.2023 між TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД» (Замовник) та підприємством Dongguan Designhome Furniture IMP and EXP Co. Ltd, Китай (Виробник товарів) укладено договір (контракт) № DD23-0823, відповідно до умов якого (п. 1.1) Замовник виготовляє ескізи меблів, формує заявку на виробництво, надає право використання торгової марки та доручає Виробнику товарів розробити технологію виготовлення та виготовити меблі або здійснити пошук підприємств для розміщення замовлення на виготовлення меблів і відвантажити готовий товар в адресу Замовника, оплачує готову продукцію. 
Відповідно до п.1.2 договору (контракту) від 08.08.2023 № DD23-0823 Виробник товарів здійснює розробку технології виготовлення та виготовляє товар безпосередньо або такий товар виготовляється на його замовлення, шляхом пошуку підприємств країни Китай, Південно-Східної Азії або країн Євросоюзу для виготовлення меблів на умовах (ціна, якість продукції) найбільш вигідних для Замовника, відвантажує готовий товар на адресу Замовника, виконує формальності пов`язані з експортно-імпортними операціями. 
Згідно п.1.4  договору (контракту) від 08.08.2023 № DD23-0823 перелік найменувань, кількість, ціна товару та загальна вартість кожної поставки вказуються у Комерційному Інвойсі та/або Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Контракту. 
Пунктами 3.1, 3.2 договору (контракту) від 08.08.2023 № DD23-0823 визначено, що загальна вартість Контракту становить 500000 (п`ятьсот тисяч) доларів США.   Ціна товару, вартість кожної поставки товару вказується у Комерційному Інвойсі та/або Додатках (Специфікаціях) до Контракту. 
На виконання умов вищевказаного контракту компанією Dongguan Designhome Furniture IMP and EXP Co. Ltd, Китай на користь TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД» поставлено: «меблі з металевим каркасом: арт. 13158 Стіл обідній BUTTERFLY CERAMIC розсувний, прямокутний, металевий каркас, кераміка, скло. В розібраному вигляді. - 26шт. арт. 13386 Стіл обідній BUTTERFLY CERAMIC розсувний, прямокутний, металевий каркас, кераміка, скло. В розібраному вигляді. - 20шт. арт. 13387 Стіл обідній BUTTERFLY». 
З метою здійснення митного оформлення товару, 28.12.2023 TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до митного органу подано митну декларацію №23UA214150000845U2, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення TOB «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано такі документи: рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) DHF230910001 від 18.10.2023, коносамент (Bill of lading) №ZHWE23090280 від 21.10.2023, накладну УМВС (SMGS consignment note (rail) №46712 від 14.12.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару від 24.10.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4524109 від 30.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4524110 від 30.11.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № DD23-0823 від 08.09.2023, договір про надання послуг митного брокера №LA-275/20 від 28.01.2020, додаткову угоду №1 від 16.11.2020 до Договору про надання послуг митного брокера №LA-275/20 від 28.01.2020, заявки на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023, №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02, копію митної декларації країни транзиту №23PL322080NS6BFIX0 від 01.12.2023, копію митної декларації країни транзиту №23PL322080NS6BFJ71 від 01.12.2023.
Під час перевірки документів, які подано декларантом на підтвердження митної вартості товару, фахівцями контролюючого органу установлено, що подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме: 
- відповідно до комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 умови оплати 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25.09.2023 на суму 59  079 дол.США 50 центів та від 24.10.2023 на суму 8347 дол.США 25 центів. Однак, другу сторінку платіжного доручення від 25.09.2023, де в графі 70 зазначаються деталі платежу, не надано; 
- згідно із п.4.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів від 08.09.2023 №DD23- 0823, сторони погодили можливість передоплати (авансів) за товар згідно проформи інвойс на поставку товару. Умови оплати передоплати (авансу) і розмір передоплати (авансу) для кожної поставки товару вказується у проформі інвойс на поставку товару. Так як, платіж від 25.09.2023 передував комерційному інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001, рахунків-проформ надано не було; 
- в рахунках-фактурах на перевезення від 30.11.2023 №LS-4524109 та №LS-4524110 зазначено договір на перевезення від 27.07.2017 №2707/17, що відображено в гр.44 МД, однак до митного оформлення не надано; 
- в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 зазначено умови поставки CIF, що суперечить даним, наявним в комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001 (FOB Shenzhen); 
- вага вантажу по заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 становить 16167 кг, що суперечить вазі, зазначеній в МД та комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001; 
- в гр. 44 митної декларації під кодами документів « 9610- копія митної декларації країни відправлення» зазначено номери від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та 23PL322080NS6BFJ71, проте приєднано супровідний документ T1 від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та супровідний документ T1 від 01.12.2023 № 23PL322080NS6BFJ71.
У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.3  ст.53 Митного кодексу України, контролюючим органом було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; банківський платіжний документ від 25.09.2023; рахунок-проформу на підставі якої здійснено платіж від 25.09.2023; договір про перевезення від 27.07.2017 № 2707/17; договір про перевезення від 30.11.2023 №30112023-02; відповідно до п.5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів від 08.09.2023 №DD23-0823 пакувальний лист; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митних декларацій країни відправлення.
Колегією суддів установлено, що декларантом на адресу митного органу скеровано листи від 28.12.2023 №28/12-23-1 та від 29.12.2024 №29/12-23-1, якими повідомлено контролюючий орган, що можливості надати додаткові документи немає.
За результатом розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у митній декларації товару Рівненською митницею прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 № UA204000/2023/000263.
Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митній декларації митної вартості товару позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.
Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI  (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1  ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII  цього Кодексу  та цією главою.
За приписами ч.2  ст.52 Митного кодексу України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.1  ст.53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2  статті 53 Митного кодексу України  передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже,  Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч.ч.3-5  ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6  ст.53 Митного кодексу України).
Частиною 2  статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій  статті 58  цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою  статті 53  цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до  розділу Х цього Кодексу  в розмірі, визначеному  органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до  глави 4 цього Кодексу  або до суду.
Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Згідно із  ст.58 Митного кодексу України  метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень  частини десятої  цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у  пункті 2 частини першої  статті 57  цього Кодексу.
Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості  та жодним чином не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, зокрема, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як з`ясовано колегією суддів, під час перевірки поданих декларантом до митного органу документів фахівцями контролюючого органу установлено, що вони містять неточності, а саме: 
- відповідно до комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 умови оплати 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями від 25.09.2023 на суму 59  079 дол.США 50 центів та від 24.10.2023 на суму 8347 дол.США 25 центів. Однак, другу сторінку платіжного доручення від 25.09.2023, де в графі 70 зазначаються деталі платежу, не надано; 
- згідно із п.4.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів від 08.09.2023 №DD23- 0823, сторони погодили можливість передоплати (авансів) за товар згідно проформи інвойс на поставку товару. Умови оплати передоплати (авансу) і розмір передоплати (авансу) для кожної поставки товару вказується у проформі інвойс на поставку товару. Так як, платіж від 25.09.2023 передував комерційному інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001, рахунків-проформ надано не було; 
- в рахунках-фактурах на перевезення від 30.11.2023 №LS-4524109 та №LS-4524110 зазначено договір на перевезення від 27.07.2017 №2707/17, що відображено в гр.44 МД, однак до митного оформлення не надано; 
- в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 зазначено умови поставки CIF, що суперечить даним, наявним в комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001 (FOB Shenzhen); 
- вага вантажу по заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 становить 16167 кг, що суперечить вазі, зазначеній в МД та комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001; 
- в гр. 44 митної декларації під кодами документів « 9610- копія митної декларації країни відправлення» зазначено номери від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та 23PL322080NS6BFJ71, проте приєднано супровідний документ T1 від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та супровідний документ T1 від 01.12.2023 № 23PL322080NS6BFJ71.
Відносно доводу контролюючого органу про неподання ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» другої сторінки платіжного доручення від 25.09.2023, де в графі 70 зазначаються деталі платежу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно поданого до Рівненської митниці інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001, загальна сума імпортованого в Україну товару складає 674226 доларів США 75 центів. 
У названому інвойсі визначено умови оплати: «100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами».
На підтвердження оплати за товар декларантом подано банківські платіжні доручення від 25.09.2023 на суму 59  079 дол.США 50 центів та від 24.10.2023 на суму 8347 дол.США 25 центів, загальна сума яких складає суму товару, яку визначено в інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001, тобто 674226 доларів США 75 центів. 
Апеляційний суд вказує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Наявність чи відсутність у платіжному документі деталей платежу не свідчить про заниження позивачем митної вартості товарів.
У досліджуваних правовідносинах платіжне доручення є доказом щодо виконання (неналежного виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до вантажної митної декларації.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зазначає, що митним органом не обґрунтовано, а колегією суддів не установлено яким чином наведена відповідачем в оскаржуваному рішенні обставина впливає на митну вартість товару.
Відносно неподання декларантом рахунків-проформ з огляду на те, що платіж від 25.09.2023 передував комерційному інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001, колегія суддів вказує, що позивачем до митного оформлення подавалась проформа-інвойс №DHF230910001 від 12.09.2023.
Частиною 2статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, в тому числі є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
За своєю правовою природою проформа-інвойс - це попередній рахунок, що виписується або як пропозиція (оферта), або як рахунок на передоплату в рамках зовнішньоторговельної операцій, що передбачає попередні платежі. Тобто, ціна товару та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним і у подальшому може змінюватись.
Комерційний інвойс – це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів, експортованих через міжнародні кордони.
Цей документ є обов`язковим для проходження митниці. Без нього не розмитнять товар та не допустять на територію держави. Він виписується одночасно із відвантаженням товару та надсилається покупцеві.
Таким чином, беручи до уваги наведене, а також те, що декларантом до митного оформлення подано проформу-інвойс №DHF230910001 від 12.09.2023, як попередній рахунок до якого можуть вноситись зміни, суд апеляційної інстанції уважає безпідставними досліджувані сумніви суб`єкта владних повноважень відносно повноти задекларованої митної вартості товару. 
Стосовно подання ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до митного оформлення договору на перевезення від 27.07.2017 №2707/17, апеляційним адміністративним судом установлено, що такий правочин декларантом до контролюючого органу подано лише 15.02.2024, тобто після прийняття Рівненською митницею оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023.
Щодо суперечності умов постанови, які наявні в комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001 (FOB Shenzhen), умовам, які відображено в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 (CIF), колегія суддів вказує таке. 
Згідно комерційного інвойсу від 18.10.2023 №DHF230910001 умови поставки товару визначено FOB Shenzhen.
Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) визначено, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.
За умовами FOB поставка товару здійснюється виключно морським i внутрiшнiм водним транспортом.
У даному випадку поставка товару здійснювалась на умовах FOB до порту Гданськ (Польща), що підтверджується коносаментом (Bill of lading) №ZHWE23090280 від 21.10.2023.
Як стверджує позивач та установлено судом першої інстанції, у подальшому, перевезення товару з Гданська (Польща) до Києва (Україна) здійснювалось наземним транспортом на умовах поставки CIF, що власне й відображено в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що за офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт») означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.
Отже, за умовами CIF поставка товару здійснюється виключно морським i внутрiшнiм водним транспортом та в жодному разі не наземним транспортом, як стверджує позивач та неправильно встановлено окружним адміністративним судом. 
Відносно розбіжностей ваги вантажу, яку відображено в заявках на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 та від 04.12.2023 №1 до договору від 30.11.2023 №30112023-02 та ваги вантажу вказаній у МД та комерційному інвойсі від 18.10.2023 №DHF230910001, колегія суддів зазначає таке. 
Згідно заявки на транспортне-експедиторське обслуговування від 30.11.2023 №1 вага вантажу нетто становить 16167кг., брутто – 16068кг. 
Відповідно до заявки на транспортне-експедиторське обслуговування від 04.12.2023 №1 вага вантажу нетто становить 16167кг., брутто – 16068кг. 
У підсумку загальна вага нетто складає 32334 кг., а брутто – 32136 кг. 
Натомість, згідно комерційного інвойсу від 18.10.2023 № DHF230910001 вага нетто складає 28448кг. 20г., а вага брутто – 32235кг. 
Аналогічні вагові параметри визначено в пакувальному листі від 18.10.2023 № DHF230910001 та митній декларації.
З урахуванням наведеного колегією суддів з`ясовано, що в поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності відносно ваги імпортованого позивачем в Україну товару.
Стосовно подання ТОВ «МЕБЕЛЬРЕЙД» до митного оформлення експортних митних декларацій суд апеляційної інстанції вказує наступне. 
Так, як убачається з матеріалів справи, у гр. 44 митної декларації під кодами документів « 9610- копія митної декларації країни відправлення» зазначено номери від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та 23PL322080NS6BFJ71, проте приєднано супровідний документ T1 від 01.12.2023 №23PL322080NS6BFIX0 та супровідний документ T1 від 01.12.2023 № 23PL322080NS6BFJ71.
Позивач зауважує, що ним подано транзитні митні декларації, оскільки на момент митного оформлення продавець не надав експортні митні декларації Китаю. На даний момент ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» отримало від продавця експортні митні декларації №531620230162299925, №531620230162299340.
За таких обставин апеляційним адміністративним судом установлено, що декларантом до митного оформлення не подано експортних митних декларацій. 
Між тим, колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що наразі такі документи ним отримано та подано до контролюючого органу, адже експортні митні декларації ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» мало подати до митного оформлення, а не після його завершення. 
Крім того, слід зауважити, що до матеріалів справи ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» додано експортні митні декларації китайською мовою без перекладу на українську. 
Суд апеляційної інстанції уважає неправильними висновки суду першої інстанції про те, що позивач подавав до контролюючого органу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, адже такі документи ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» безпосередньо під час митного оформлення декларантом не подавались. 
Додаткові документи суб`єктом господарювання подано вже після прийняття оскаржуваного в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023.
З урахуванням наведеного апеляційний адміністративний суд зазначає, що в досліджуваній частині спору доводи позивача є необґрунтованими, а висновки окружного адміністративного суду неправильними.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в Рівненської митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої ТОВ «МЕБЕЛЬТРЕЙД» митної вартості товару, яка була нижчою від цін на такий товар, за якими вже здійснено митне оформлення.
Такі сумніви є законодавчо передбаченою підставою для витребування у декларанта додаткових документів з метою підтвердження заявленої за основним методом митної вартості.
Натомість, витребуваних митним органом документів позивачем подано не було, як і не обґрунтовано неможливості їх подання.
Інших же способів, ніж витребування контролюючим органом додаткових документів, для узгодження із декларантом митної вартості товару законодавчими нормами не передбачено.
Відтак, оскільки позивачем не подано додаткових документів у Рівненської митниці не було можливості застосувати визначену ним митну вартість, що, в свою чергу, послугувало підставою для коригування останньої за резервним методом.
При цьому, відповідачем послідовно доведено неможливість застосування попередніх методів оцінки.
Враховуючи викладене, апеляційний адміністративний суд уважає неправильним висновок суду першої інстанції стосовно протиправності спірного рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023.
Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки спростовують наведені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доводи, а також викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки стосовно підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а відтак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №420/9971/24 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Рівненської митниці задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №420/9971/24 скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов