КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
10 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Фоміна М.Ф. у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно з постановою судді, 25 січня 2025 року о 22 годині 37 хвилин   ОСОБА_1 в м. Києві на вул. С. Скляренка, 4, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Форд, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, мови), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 скасувати, провадження по справі № 756/1779/25 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1   
ОСОБА_1 вважає постанову судді не обґрунтованою, та такою що винесена без дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи у зв`язку із чим постанова судді підлягає до скасування.
Апелянт вказує, що відеозаписи, які долучені до Протоколу серії ЕПР1 230395 від 26 січня 2025 року не місять жодного доказу його відмови від проходження огляду.
Однак, відеозаписи містять в собі докази того, що Інспектором УПП Плигань М.О. порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Так, інспектор УПП Плигань М.О. не виявив у встановленому порядку та не повідомив ОСОБА_1 жодної ознаки наркотичного сп`яніння, які він виявив, як передбачено ч. 4 розділу І Інструкції, при виявленні яких інспектор поліції має право запропонувати водію пройти медичний огляд.
Тобто, умисне порушення норм Інструкції від 09.11.2015 року та вимог ст. 266 КУпАП з боку інспектора УПП ставить під сумнів неупереджене ставлення щодо громадянина ОСОБА_1 .
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що протягом усього спілкування із ним, інспектор УПП Плигань М.О. жодного разу чітко не сформулював підстави та нормативний акт, на підставі яких ОСОБА_1 має проїхати до медичної установи для проходження медичного огляду.
Також апелянт зазначає, що не зрозуміло за яких обставин був складений протокол, оскільки відеозапис не містить фіксації обставин події та складання протоколу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року про винність ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР №230395 від 26.01.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського.
Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проведення такого огляду, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як про це вказує апелянт.
 
У даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, і таке порушення містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції особи, яка керує транспортним засобом, наступає незалежно від того, чи перебувала ця особа у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, а чи лише мала ознаки сп`яніння.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).
Як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, про що поліцейський повідомив ОСОБА_1 . Тому доводи апеляції в цій частині, що працівники поліції не повідомили жодної ознаки наркотичного сп`яніння, є неспроможними.
Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, пройти огляд на стан наркотичного  сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився виконати таку вимогу поліцейського.
Посилання ОСОБА_1 на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку він не відмовлявся є безпідставними, оскільки з відеозапису убачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи перебуває у стані сп`яніння чи під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій ОСОБА_1 , у якого поліцейські виявили ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у такому стані, керуючи транспортним засобом.
Отже, винність   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними і допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними.
Щодо доводів апеляції про не зрозумілість за яких обставин був складений протокол, оскільки відеозапис не містить фіксації обставин події та складання протоколу, то вони є надуманими.
Відеозапис містить фіксацію фактичних обставин події, починаючи з моменту повідомлення ОСОБА_1 про причину зупинки автомобіля під його керуванням, повідомлення про виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а також бесіду ОСОБА_1 з поліцейським, у тому числі щодо складання протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 ПДР. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить усі необхідні дані та інформацію, передбачену цією статтею, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу є безпідставними.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зокрема, всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, постанова судді  відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, тому суддя апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляції захисника про порушення суддею районного суду вимог процесуального закону.
За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                          В.В. Ковальська

[1]Справа № 756/1779/25
Провадження № 33/824/2370/2025 
Головуючий у першій інстанції Родіонов С.О.
Доповідач Ковальська В.В.