ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2025 р. 	Справа № 520/35950/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В.) по справі № 520/35950/24
за позовом                    ОСОБА_1  
до                   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                           
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
   ОСОБА_1    (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку.
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ,  щодо не поновлення виплати пенсії, щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2017 року, поновити виплату пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам, виплатити компенсацію втрати частини доходу з липня 2017 по квітень 2018 року та з квітня 2021 року по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2017 року, поновити виплату пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам, виплатити компенсацію втрати частини доходу з липня 2017 по квітень 2018 року та з квітня 2021 року по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.
ГУ ПФУ в Харківській області не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .
Апеляційна скарга мотивована тим, що до 1992 позивачка проживала в м.Харкові, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. На виконання судового рішення від 13.11.2017 по справі № 638/12496/17   ОСОБА_1 призначено пенсію за віком починаючи з 05.07.2017. 
Рішенням суду від 19.05.2023 по справі № 520/7559/22 зобов`язано пенсійний орган  виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 на банківський рахунок за заявою поданою представником.
За інформацією АТ КБ " Приватбанк"  від 12.01.2021 позивачка пенсію не одержувала більше як один рік. За адресою проживання, зазначеній у пенсійній справі , ОСОБА_1 надіслано 12.02.2021 лист про надання нової заяви про перерахування пенсії до банківської установи.
З підстав не подання такої заяви позивачем, з квітня 2021 виплату пенсії переведено до відділення поштового зв`язку 61058.
Згідно ст.49 Закону України " Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з підстав не отримання пенсії позивачем більше 6 місяців, виплату пенсії було призупинено.
Відповідачем повідомлено, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися особисто до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та наданням оригіналів необхідних документів відповідно до чинного законодавства.    
Оскільки позивачем не надано до пенсійного органу  для поновлення виплати усіх необхідних для цього документів в порядку, передбаченому законодавством, підстав для поновлення виплати не має.
Щодо компенсації витрати частини доходу з липня 2017 по квітень 2018 та з квітня 2021 по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок зазначає про відсутність підстав такої виплати, оскільки суми пенсії ще не нараховані та відповідно не виплачені, отже не підпадають під визначення доходів.
Позивач правом надання відзиву не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , яка постійно проживає в Державі Ізраїль з 1992.
Позивачу з   05.07.2017 призначено пенсії по віку.
27.07.2022р. представник позивача подав до ГУ ПФУ  в Харківській області  заяву  про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок відкритий в АТ “ОТП БАНК” від 22.07.2022р.; пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на банківський рахунок відкритий в АТ “ОТП БАНК” та надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 01.12.2020р. по липень 2022р.
Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.08.2022 року повідомлено, що відповідно п. 10. Порядку 1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
19.05.2023 рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/7559/22  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 на банківський рахунок за заявою поданою представником.
27.10.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою та просив пенсію виплачувати в АТ “Ощадбанк” відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
07.11.2024 у листі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що виплата пенсії ОСОБА_1 провадилась через банківську установу АТ КБ “Приватбанк”. Також повідомили, що за адресою проживання, яка зазначена в пенсійній справі, ОСОБА_1 було надіслано лист № 2000-0405-8/22877 про надання нової заяви про перерахування пенсії до банківської установи. Оскільки нею не було поновлено заяви про перерахування пенсії до банківської установи, виплату пенсії з квітня 2021 року переведено до відділення поштового зв`язку 61058. До того ж, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 по справі № 520/7559/22, виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок буде здійснено за умови поновлення.
27.11.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою в якій просив перерахувати розмір, поновити з дати припинення, виплатити компенсацію втрати частини доходів за невиплату пенсії з 05.07.2017р. до дати фактичної виплати та з квітня 2021р, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ “ОщадБанк” відповідно зазначеним в заяві реквізитам.
Листом від 24.12.2024  головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення від 09.12.2024 № 204950000407 про відмову в поновленні пенсії.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення позивачки щодо виплати пенсії на відкриті нею поточні рахунки в уповноваженому банку оформлені письмово через їх представника з наданням усіх необхідних документів, що не суперечить нормі діючого законодавства, тому відмова у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок є протиправною, а тому зобов`язав  Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2017 року, поновити виплату пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам, виплатити компенсацію втрати частини доходу з липня 2017 по квітень 2018 року та з квітня 2021 року по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.
Згідно з п.п. 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Таким чином, на утворений ПФУ в установленому порядку територіальний орган покладається обов`язок розгляду заяви особи про призначення та перерахунок пенсії.
Визнаючи протиправною бездіяльність  ГУ ПФУ в Харківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії, не поновлення виплати пенсії позивачці суд першої інстанції не врахував, що  за наслідками розгляду заяви позивача про поновлення виплати пенсії,  рішенням від 09.12.2024 № 204950000407 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовлено в поновлені виплаті.
Отже, рішення щодо відмови в поновлені виплати приймав не відповідач по справі, а ГУ ПФУ в Чернівецькій області.
Вказане рішення є чинним не скасовано. 
Позивачем не заявлено позовних вимог про скасування рішення від 09.12.2024, а також судом першої інстанції не вжито заходів щодо залучення до участі в справі в якості співвідповідача пенсійний орган, що прийняв рішення про відмову в поновлені пенсії.
Таким чином, на час звернення до суду та вирішення справи судом виплата пенсії позивачці не проводиться та рішення про відмову в поновлені виплати пенсії є чинним.
Позовні вимоги щодо  протиправності проведення відповідачем виплати пенсії через відділення пошти та зобов`язання провести її виплату на визначений пенсіонером банківський рахунок є похідними від вимог про поновлення виплати пенсії.
30 березня 2021 року набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про поновлення виплати пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належними відповідачами у спірних правовідносинах щодо визнання протиправними дій  щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку та зобов`язання перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з липня 2017 року, поновити виплату пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам, виплатити компенсацію втрати частини доходу з липня 2017 по квітень 2018 року та з квітня 2021 року по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області , який  за принципом екстериторіальності розглядав заяву позивача та приймав  рішення про відмову в поновлені виплати пенсії.
Проте, як зазначалось вище, вказані позовні вимоги заявлено позивачем лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.
За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.
Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.
Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.
Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).
З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір, не вірно встановив обставини справи, не з`ясував особу, яка прийняла рішення про відмову в поновлені пенсії, належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції запропонував позивачу здійснити заміну неналежного відповідача на належного або залучити до участі у справі другого відповідача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши залучення до участі в справі  належної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2019 року у справі №826/12172/18.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 520/35950/24 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову   ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц