ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" серпня 2025 р.           Справа№ 911/2964/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Демидової А.М. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавилон Буд"
на рішення господарського суду Київської області від        10.03.2025 (рішення підписане 10.03.2025)
у справі    №    911/2964/24 (суддя    В. М. Бабкіна)
за позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВГІДРОМОНТАЖ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД"
про    стягнення 54854,93 грн заборгованості за договором оренди № 02-12/2021АР від 01.12.2021, у тому числі    31080,00 грн заборгованості з орендної плати, 7482,86 грн інфляційних втрат, 2139,46 грн 3% річних, 14152,61 грн пені

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" про стягнення 54854,93 грн  заборгованості, у тому числі:    31080,00 грн заборгованості з орендної плати; 7482,86 грн інфляційних втрат; 2139,46 грн 3 % річних; 14152,61 грн пені.          

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди від 01.12.2021 № 02-12/2021АР в частині своєчасної сплати орендної плати за передане нежитлове приміщення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.03.2025 у справі №911/2964/24 позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на користь Приватного акціонерного товариства "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" 31080,00 грн основного боргу, 14102,39 грн пені, 2133,67 грн 3% річних, 7482,86 грн інфляційних втрат, 2422,40 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що     відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати орендної плати у визначений договором строк.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду Київської області від 10.03.2025 у справі № 911/2964/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 180, 284 ГК України, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, скаржник зазначає, що укладений між сторонами договір не містить істотної умови щодо вартості майна об`єкта оренди з урахуванням її  індексації, не передбачено порядок амортизаційних відрахувань, також не вказано щодо питання відновлення орендованого майна та умови його викупу. За відсутності у договорі усіх істотних умов він є неукладеним.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що фактичне виконання спірного договору виключає кваліфікацію його, як неукладеного.  

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 
              
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І.П., суддів Владимиренко С.В., Демидової А.М.)     відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавилон Буд"        на рішення господарського суду Київської області від        10.03.2025 у справі        № 911/2964/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору оренди від 01.12.2021     № 02-12/2021АР, укладеного між ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" як орендодавцем та ТОВ "ВАВИЛОН БУД" як орендарем, останньому було надано у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 50,0 кв.м    - частину приміщення М №11 згідно з планом розміщення будівель та споруд ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" та технічного паспорту, яке розташоване за адресою: м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4.

Згідно з п.1.3 договору передача в оренду об`єкта оренди оформляється відповідним актом прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що повернення об`єкта оренди орендарем здійснюється на підставі акту прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди, що підписується уповноваженими представниками сторін після закінчення 10 календарних днів, які надаються орендареві для звільнення території від устаткування, майна, сміття та ін. 
Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору щомісячна орендна плата за вказаний у п.1.1 договору об`єкт оренди складає 2100,00 грн., ПДВ    420,00 грн., всього з ПДВ    2520,00 грн., виходячи з розрахунку 50,40 грн. за 1 кв.м.

Орендар перераховує орендну плату на рахунок орендодавця щомісячно до 10 числа кожного наступного місяця.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, що діяла в період несвоєчасної оплати.

Строк дії договору - з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін і до 31.12.2017 включно.

Договір може бути пролонгований на визначений сторонами термін та на додатково погоджених умовах, про що укладається додаткова угода до цього договору (п.п. 6.4, 6.5 договору).

01.12.2021 орендоване приміщення було передано орендарю за актом приймання-передачі.

Судом відзначено наявність описки у п. 6.4 договору, оскільки неможливо укласти договір та передати майно в оренду 01.12.2021 із зазначенням про термін дії договору до 31.12.2017.

Для сплати орендної плати у грудні 2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунок від 31.12.2021 № 263 на суму 2520,00 грн, який був частково оплачений відповідачем 14.01.2022 на підставі платіжного дорученням № 864 на суму 420,00 грн. із призначенням платежу "оплата за оренду нежитлового приміщення згідно рахунку № 263 від 31.12.2021".

Також, в подальшому позивач виставляв відповідачу наступні рахунки на оплату: № 11 від 31.01.2022 на суму 2520,00 грн (за січень 2022 року); № 29 від 28.02.2022 на суму 2520,00грн. (за лютий 2022 року); № 40 від 31.03.2022 на суму 2520,00 грн (за березень 2022 року); № 51 від 30.04.2022  на суму 2100,00 грн (за квітень 2022 року); № 63 від 31.05.2022 на суму 2100,00 грн (за травень 2022 року); № 71 від 30.06.2022 на суму 2100,00 грн (за червень 2022 року); № 84 від 31.07.2022 на суму 2520,00 грн (за липень 2022 року); № 95 від 31.08.2022 на суму 2520,00 грн (за серпень 2022 року); № 115 від 30.09.2022 на суму 2520,00 грн (за вересень 2022 року); № 132 від 31.10.2022 на суму 2520,00 грн (за жовтень 2022 року); № 147 від 30.11.2022  на суму 2520,00 грн (за листопад 2022 року); № 159 від 31.12.2022 на суму 2520,00 грн (за грудень 2022 року).

Таким чином, загальна сума орендної плати, яку мав сплатити відповідач позивачу за період оренди з грудня 2021 року по    грудень 2022 року становить 28980,00 грн. 

Відповідачем було сплачено лише 420,00 грн, що і стало підставою для звернення Приватним акціонерним товариством "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" з позовом у даній справі.

При цьому судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 10.04.2023 у справі № 911/2619/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023, відмовлено у задоволенні позову ТОВ "ВАВИЛОН БУД" до ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" про визнання договору оренди № 02-12/2021АР від 01.12.2021 недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
    
За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.            

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1        ст.283 ГК України        за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За положеннями ч. 1        ст. 795 ЦК України         передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2        статті 795 ЦК України        встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1        ст. 762 Цивільного кодексу України     за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В ч. 1        ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Як передбачено частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до    статті 76 ГПК України    належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За    статтею 79 ГПК України    наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним    законом    стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Матеріалами справи підтверджено, що 01.12.2021     між сторонами спору було укладено договір оренд № 02-12/2021АР, за умовами якого відповідачу надано у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 50,0 кв.м    - частину приміщення М №11 згідно з планом розміщення будівель та споруд ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" та технічного паспорту, яке розташоване за адресою: м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4.

01.12.2021 орендоване приміщення було передано орендарю за актом приймання-передачі, підписаним сторонами. 

Як встановлено господарським судом першої інстанції, рішенням господарського суду Київської області від 10.04.2023 у справі № 911/2619/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023, відмовлено у задоволенні позову ТОВ "ВАВИЛОН БУД" до ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" про визнання договору оренди № 02-12/2021АР від 01.12.2021 недійсним.

Згідно з частиною 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що у спірний період - з грудння 2021 року    по грудень 2022 року договір № 02-12/2021АР від 01.12.2021 був чинним.

Посилання скаржника на те, що договір є неукладеним не відповідає дійсності, оскільки ним було не лише підписано останній, але й вчинені дії щодо його виконання - прийняття майна в оренду за актом приймання-передачі та здійснення часткової оплати орендної плати.

Зокрема, для сплати орендної плати у грудні 2021 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 263 від 31.12.2021 на суму 2520,00 грн, який був частково оплачений відповідачем 14.01.2022 платіжним дорученням № 864 на суму 420,00 грн. із призначенням платежу "оплата за оренду нежитлового приміщення згідно рахунку № 263 від 31.12.2021 р.".

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як обґрунтовано встановлено судом, доказів повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі (повернення) відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2.7 договору, до матеріалів справи не подано.

Відповідно до п. 3.1 договору щомісячна орендна плата за вказаний у п.1.1 договору об`єкт оренди складає 2100,00 грн., ПДВ    420,00 грн, всього з ПДВ    2520,00 грн, виходячи з розрахунку 50,40 грн. за 1 кв.м.

Доказів сплати орендної плати за договором № 02-12/2021АР від 01.12.2021 у визначеному договором розмірі або доказів повернення позивачу орендованого приміщення, відповідачем не надано. 

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України     порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до    ст. 612 Цивільного кодексу України    боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою    статті 230 Господарського кодексу України    штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами    статті 611 Цивільного кодексу України    у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до    статті 549 Цивільного кодексу України    неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

    Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.2 договору встановлено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, що діяла в період несвоєчасної оплати.

Відповідно до ч. 2 ст 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене вмотивованим є висновок суду про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 31080,00 грн, з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3 % річних, перерахунок розміру яких обґрунтовано здійснено судом відповідно до    статті 253 ЦК України    та частини 6    статті 232 ГК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавилон Буд" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 10.03.2025 у справі №911/2964/24 залишити без змін. 

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.    

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням колегії суддів з 07.07.2025 по 25.07.2025 (включно) у відпустці, повна постанова складена та підписана після їх виходу з відпустки - 04.08.2025.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                А.М. Демидова