ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 вересня 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/4978/24 
Номер провадження 22-ц/816/809/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,

у присутності:
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Цимбала Бориса Петровича, 

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги  ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Вовк Наталею Сергіївною, Приватного акціонерного товариства «СУМБУД»,
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року у складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення виготовлено 09 жовтня 2024 року, 
в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про визнання права власності на нежитлове приміщення, за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми за порушення виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав,

у с т а н о в и в :
       
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення №87-а, загальною площею 106,6 кв. м., в багатоповерховому будинку по  АДРЕСА_1 . 
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 25 листопада 2020 року між ПАТ «СУМБУД», як боржником, та кредиторами ОСОБА_3 та нею був укладений договір відступлення права вимоги №15, у відповідності до якого вона набула право вимоги від ПАТ «СУМБУД» по договору купівлі-продажу майнових прав №28 від 21 лютого 2020 року, а саме: вимагати, після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, передачі у їй власність об`єкта нерухомого майна: нежитлового приміщення №87-а, розташованого в багатоповерховому будинку по АДРЕСА_1 . На виконання пункту 8 договору відступлення права вимоги №15 від 25 листопада 2020 року вона, як новий кредитор сплатила первісному кредитору ОСОБА_3 кошти в сумі 483828 грн 00 коп., що підтверджується заявою останнього про повний розрахунок по договору відступлення права вимоги № 15 від 25 листопада 2020 року. Натомість боржник по договору – відповідач за первісним позовом ПАТ «СУМБУД» не визнає право позивача на спірне нерухоме майно та відмовляється передати спірне нежитлове приміщення у власність. 
Будучи незгодним з первісним позовом, ПАТ «СУМБУД» у червні 2024 року подало зустрічний позов, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати в розмірі 235080 грн 71 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 43550 грн 17 коп. за порушення виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно умов договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15, відповідачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 стала стороною договору купівлі-продажу майнових прав № 28 від 21 лютого 2020 року внаслідок здійсненої заміни сторони у зобов`язанні. Оскільки на момент укладення зазначеного договору відступлення права вимоги громадянин ОСОБА_3 був боржником по відношенню до ПАТ «СУМБУД» в частині здійснення оплати майнових прав в сумі 483828 грн 00 коп., на думку позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_1 повинна сплатити на користь ПАТ «СУМБУД» інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 43550 грн 17 коп. за порушення виконання грошових зобов`язань. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2024 року зустрічну позовну заяву ПАТ «СУМБУД» до  ОСОБА_1  прийнято до спільного розгляду з первісним позовом  ОСОБА_1 до ПАТ «СУМБУД» про визнання права власності на нежитлове приміщення, з переходом до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «СУМБУД» про визнання права власності на нежитлове приміщення - задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №87-а, загальною площею - 106,6 кв.м, в багатоповерховому будинку по АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічного позову ПАТ «СУМБУД» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3-х процентів річних від простроченої суми за порушення виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року – відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі на рішення суду АТ «Сумбуд», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що за договором №28 від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 набула права вимоги від ПАТ «СУМБУД» лише укласти договір купівлі-продажу майнових прав на придбання нежитлового приміщення №87-а за адресою: АДРЕСА_1 . Надання згоди товариством на укладення договору відступлення права вимоги, не свідчить про визнання товариством набуття первісним кредитором цього права. 
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 сплатив кошти відповідно до договору купівлі-продажу №28 від 21 лютого 2020 року і, як наслідок, набув право вимоги, котре в подальшому було відчужене ОСОБА_1 . Наголошує на тому, що документом, який би підтверджував набуття ОСОБА_3 майнових прав та право на їх відчуження є акт приймання-передавання майнових прав на об`єкт нерухомості, проте такого акту надано не було. 
Вказує на те, що судом першої інстанції не було надано оцінку тому факту, що договір купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року №28 розірвано товариством в односторонньому порядку, на підставі вимог п. 6.2 цього договору, у зв`язку з невиконанням позивачем його умов щодо сплати ціни майнових прав, шляхом надсилання 31 травня 2024 року ОСОБА_1 письмового повідомлення. Стверджує також і про те, що товариство не є особою, яка може бути відповідачем у справі, адже майнові права на спірне нежитлове приміщення належать ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу майнових прав від 24 травня 2024 року №37. 
Посилаючись на те, що позивач вважає себе стороною договору купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року №28, починаючи з 25 листопада 2020 року вона є боржником перед ПАТ «СУМБУД» в частині оплати ціни майнових прав в розмірі 483828 грн 00 коп., оскільки порушила строк оплати ціни майнових прав, встановлений п. 4.2 цього договору.
ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Вовк Н.С., який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині вирішення первісного позову, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішення суду в оскаржуваній частині порушує його права, як власника майнових прав на нежитлове приміщення, які він набув за договором купівлі-продажу майнових прав від 24 травня 2023 року №37. 
Звертає увагу на те, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, у ПАТ «СУМБУД» були відсутні будь-які права на спірне нежитлове приміщення, адже всі права і саме приміщення було в натурі передане ОСОБА_2 , який і на даний час є його власником. 
Зазначає, що на даний час не існує приміщення АДРЕСА_2 , як об`єкту цивільних прав, адже державна реєстрація цього приміщення не була проведена. 
На переконання заявника апеляційної скарги, позивачем обрано неналежних спосіб захисту та пред`явлено позов до неналежного відповідача. Зокрема, відповідно до сертифікату від 22 квітня 2021 року замовниками будівництва корпусу 26 по АДРЕСА_3 є ТОВ «Сервіс-Маркет» та ПАТ «СУМБУД», отже після введення його в експлуатацію, власником цього майна є вказані юридичні особи. Крім того, його права як власника на спірне майно порушує оскаржуване рішення суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню,   з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 лютого 2020 року між ПАТ «СУМБУД» і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №28, предметом якого є майнові права на нежитлове приміщення №87а на АДРЕСА_1 , площею 105,18 кв.м. (а.с. 9-12). 
25 листопада 2020 року між ПАТ «СУМБУД» (боржником), ОСОБА_3 (сторона 1) та ОСОБА_1 (сторона 2) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого, сторона 1 відступає стороні 2, а сторона 2 набуває права вимоги, належне стороні 1 і стає кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав №28 від 21 лютого 2020 року між стороною 1 та АТ «СУМБУД» (а.с. 7).
Пунктами 2, 5, 6 та 8 договору визначено, що за цим договором сторона 2 набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов`язків – укласти договір купівлі-продажу майнових прав на придбання нежитлового приміщення №87-а за адресою: АДРЕСА_1 .
Боржник, підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із зміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав №28 від 21 лютого 2020 року. 
До сторони 2 переходять всі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника, в тому числі кошти, сплачені стороною 1 зараховуються як внесок сторони 2 в сумі 483828 грн 00 коп., в тому числі ПДВ. 
Після виконання всіх зобов`язань за цим договором сторона 2 зобов`язується компенсувати стороні 1 вартість майнових прав в сумі 483828 грн 00 коп. в тому числі ПДВ, після чого сторона 1 втрачає майнові права на нежитлові приміщення №87- а згідно договору купівлі – продажу майнових прав №28 від 21 лютого 2020 року між стороною 1 та АТ «Сумбуд». 
25 листопада 2020 року між ПАТ «СУМБУД» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №32, відповідно до умов якого, ПАТ «СУМБУД» продає, а покупець придбає майнові права на нежитлове приміщення №87-а, в житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 105,18 кв.м. (а.с. 62-66).
Згідно додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу майнових прав №32 від 23 листопада 2020 року, внесеного зміни до пунктів 1.1 та 4.1 договору щодо загальної площі нежитлового приміщення, зазначено розмір загальної площі 106,60 кв.м. та ціну майнових прав після обмірів ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічним складає 490360 грн 00 коп. в тому числі ПДВ. Зазначено що кошти в сумі 6532 грн 00 коп. покупець сплачує продавцю (а.с. 67, на звороті). 
Квитанцією №58033639 від 07 вересня 2021 року кошти в сумі 6532 грн 00 коп. ОСОБА_1 були перераховані ПАТ «Сумбуд», призначення платежу: отримання за нежитлове приміщення згідно додаткової угоди від 07 вересня 2020 року (а.с. 67). 
22 квітня 2021 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради видано сертифікат №СМ122210419756 , яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації – нового будівництва 10-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14). 
У заяві датованій 25 травня 2023 року ОСОБА_3 повідомляє, що ОСОБА_1 проведено повний розрахунок в сумі 483828 грн 00 коп. по договору відступлення права вимоги №15 від 25 листопада 2020 року в день його укладання, будь-яких претензій грошового чи іншого матеріального характеру до ОСОБА_1 не має (а.с. 8). 
03 квітня 2023 року ПАТ «СУМБУД» надіслано ОСОБА_1 письмове повідомлення, в якому, посилаючись на положення пункту 6.2 договору купівлі-продажу майнових прав №32 від 25 листопада 2020 року, товариство повідомило позивача про одностороннє розірвання вказаного договору та про припинення взаємних зобов`язань (а.с. 68).
25 травня 2023 року між ПАТ «СУМБУД» до ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №37, відповідно до умов якого товариство продало, а ОСОБА_2 придбав майнові права на нежитлове приміщення №87-а за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51).
05 липня 2023 року складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень, за яким ПАТ «СУМБУД» передає ОСОБА_2 нежитлове приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46, на звороті).
05 липня 2023 року ПАТ «СУМБУД» видано довідку про 100 відсоткове виконання обов`язків покупця, якою товариство підтверджує що ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу майнових прав №37 від 24 травня 2023 року та додаткової угоди №1 від 05 липня 2023 року оплатив 106,6 кв.м. загальної площі об`єкта інвестування і виплатив всі свої обов`язки пов`язані з цим договором (а.с. 47). 
Ухвалюючи рішення в частині вирішення зустрічного позову ПАТ «СУМБУД», суд першої інстанції, посилаючись на умови укладеного 25 листопада 2020 року договору відступлення права вимоги №15, дійшов до висновку про відсутність у ОСОБА_1 невиконаних грошових зобов`язань перед товариством, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 , передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з положеннями частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За положеннями статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як передбачено частинами 1 – 3 статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.
Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Встановлено, що пунктом 4.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 25 листопада 2020 року №28, укладеного між АТ «Сумбуд» та ОСОБА_1 передбачено, що сплата грошових коштів, зазначених у п. 4.1 договору, проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівки або іншим шляхом згідно законодавства України в строк до 27 листопада 2020 року.
Водночас, у пунктах 6, 8 укладеного між АТ «Сумбуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тристороннього договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15 сторони погодили, що до ОСОБА_1 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків АТ «Сумбуд», в тому числі кошти, сплачені ОСОБА_3 , зараховуються як внесок ОСОБА_1 в сумі 483828 грн, у т.ч. ПДВ. 
Після виконання всіх зобов`язань, пов`язаних з цим договором, ОСОБА_1 зобов`язується компенсувати ОСОБА_3 вартість майнових прав у сумі 483828 грн, у т.ч. ПДВ, після чого ОСОБА_3 втрачає майнові права на нежитлове приміщення №87-а, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №28 від 21 лютого 2020 року. 
Таким чином, за умовами тристороннього договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15, стороною за яким було, у тому числі і АТ «Сумбуд», у відповідачки ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати вартості майнових прав саме ОСОБА_3 , в якості компенсації сплаченого ним внеску у сумі 483828 грн, у т.ч. ПДВ. 
Окрім того, АТ «Сумбуд», як сторона тристороннього договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15, підписуючи даний договір, підтвердило відсутність у нього заперечень щодо визначеного сторонами порядку оплати вартості майнових прав.
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 
При вирішенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на нежитлове приміщення, суд першої інстанції, посилаючись на нікчемність укладеного між ПАТ «СУМБУД» і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 24 травня 2023 року №37, дійшов до висновку, що спірне майно не вибуло з власності товариства, а тому воно є належним відповідачем у даній справі. Обраний позивачкою спосіб захисту права позивача на придбане нею спірне нежитлове приміщення, суд першої інстанції визнав таким, що відповідає вимогам цивільного законодавства України. 
Колегія суддів не може погодитися із рішення суду в цій частині, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті  є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що її право на нежитлове приміщення №87-а, за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року та договору купівлі-продажу майнових прав №32 від 25 листопада 2020 року, порушується ПАТ «СУМБУД», оскільки останнє не видає їй необхідних документів для оформлення її прав на це нерухоме майно. 
Під час розгляду справи було встановлено, що 24 травня 2023 року ПАТ «СУМБУД» уклало з ОСОБА_2 договір про купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №87-а, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, складено акт приймання-передавання житлового приміщення від 05 липня 2023 року, за яким вказане нежитлове приміщення було передано ОСОБА_2 . 
Суд першої інстанції надав оцінку укладеному між ПАТ «СУМБУД» та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу майнових прав №37, дійшовши до висновку про нікчемність цього договору, при цьому сам ОСОБА_2 до участі у справі залучений не був, чим порушив права останнього. 
За змістом ст.ст. 386, 387, 392 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи, а також із доводів апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі – ОСОБА_2 вбачається, що право ОСОБА_1 на вказане нежитлове приміщення не визнається в тому числі і ОСОБА_2 а тому питання визнання за ОСОБА_1 в судовому порядку права на спірне майно, зачіпає права та інтереси ОСОБА_2 , який не був залученим до участі в справі. 
Незалучення ОСОБА_2 до участі у справі позбавляє його права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо.
Враховуючи неналежний склад відповідачів, а саме не залучення ОСОБА_2 , права якого безпосередньо зачіпаються заявленими позивачем вимогами, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 та,  у  відповідності  до  пунктів 1)  та  4)  ч. 1 ст. 376  ЦПК  України, ухвалення нового рішення провідмову в задоволенні її позовних вимог. 
Відмова у задоволенні позовних вимог з зазначених підстав не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належних відповідачів. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5806 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду. 
Колегія суддів не вбачає підстав для розподілу між сторонами понесених ПАТ «СУМБУД» судових витрат за апеляційне оскарження рішення суду, з огляду на те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду в частині вирішення зустрічного позову апеляційним судом залишено без змін, а рішення суду в частині вирішення первісного позову скасовано з підстав незалучення усіх відповідачів у справі, а не з підстав, зазначених ПАТ «СУМБУД» у доводах апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в:

Апеляційні скарги  ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Вовк Наталею Сергіївною, Приватного акціонерного товариства «СУМБУД», задовольнити частково. 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року скасувати в частині вирішення позову  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про визнання права власності на нежитлове приміщення та ухвалити в цій частині нове рішення. 
Відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про визнання права власності на нежитлове приміщення. 
В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року залишити без змін. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5806 гривень 00 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повне судове рішення складено 2 вересня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова