ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року	Львів	Справа № 380/20428/23 пров. № А/857/19251/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача:                                                  Судової-Хомюк Н.М.,
суддів:                                                                          Затолочного В.С., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі № 380/20428/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні»  про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
суддя у І інстанції – Кухар Н.А.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,

                                                  В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Львівській області (надалі також – ГУ ДПС у Львівській області, позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні»  (надалі також – відповідач), в якому просить суд застосувати адміністративний арешт у вигляді арешту майна платника податків ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» (ЄДРПОУ 40561659), м. Львiв, вул. Міртова, 36А.
Позовні вимоги мотивовані тим, що керівник товариства відмовив представникам податкового органу у допуску до проведення фактичної перевірки на підставі наказу №2976-ПП від 08.08.2023 «Про проведення фактичної перевірки». Внаслідок зазначених обставин, посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області складений акт від 18.08.2023 року, яким зафіксовано факт відмови посадовим (службовим) особам Головного управління ДПС у Львівській області у допуску до проведення фактичної перевірки. А відтак, за наявності підстав визначених п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, 21.08.2023 року відповідачем було прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №24444/6/13-01-07-09-10 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову якою адміністративний позов задоволити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 11.07.2023 (вх. № 17088/5) на адресу ГУ ДПС у Львівській області надійшов лист № 14793/3723 від 25.05.2023 за підписом начальника Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області Тараса Сабанюка, відповідно до листа №14793/3723 від 25.05.2023, ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» є закладом дошкільної освіти, робота вищезазначеного закладу здійснюється з порушенням оформлення трудових відносин та без наявності ліцензії, що підтверджується листом департаменту освіти і науки ЛОДА від 24.04.2023 №06310\796. Також, ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні», керівником якого є Сайко Ілона Богданівна, здійснює дошкільну освітню діяльність без відповідної ліцензії в закладах за такими адресами: «Веселі та розумні», м. Львів вул. Кармалюка 6; «Веселі та розумні», м. Львів вул. Міртова, 36А (податкова адреса); «Веселі та розумні», м. Львів вул. Щепова 5А, та просить провести перевірку вказаного закладу щодо дотримання податкового законодавства. Апелянт зазначає, що враховуючи вищенаведене ГУ ДПС у Львівській області, відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ прийнято наказ № 2976-ПП від 08.08.2023 про проведення фактичної перевірки. Тому на думку, відповідача, отримання листа Львівського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції у Львівській області та перевірка викладених у ньому фактів під час вже проведення фактичної перевірки є правом контролюючого органу, що визначене пп.. 20.1.10 статті 20 Податкового кодексу України. Апелянт вказує, що працівники ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» не допустили перевіряючих до проведення перевірки та відмовились отримувати наказ та направлення, при цьому посадовими особами надану усю необхідну вичерпну інформацію щодо підстав проведення перевірки, а тому посилання суду на необізнаність позивача у конкретній підставі для проведення перевірки є безпідставним. Апелянт вважає, що ГУ ДПС у Львівській області правомірно прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №24444/6/13-01-07-09-10.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» знаходиться на обліку платників податків в Головному управлінні ДПС у Львівській області.
ТзОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій і присвоєно код ЄДРПОУ 40561659.
З метою дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), на підставі cт. 20, пп. 75.1.3 ст.75, п.80.2.2 ст.80 Податкового кодексу України, головним державним інспектором Головного управління ДПС у Львівській області Громадою Ігорем, старшим державним інспектором Головного управління ДПС у Львівській області Уличем Василем, головним державним інспектором Головного управління ДПС у Львівській області Василишиним Андрієм на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 08.08.2023 №2976-ПП, направлень на проведення фактичної перевірки від 09.08.2023 № 5852, № 5854, № 5857 було здійснено виїзд 18.08.2023 за адресою місця провадження діяльності (податковою адресою): м. Львiв, вул. Міртова, 36А. для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» (ЄДРПОУ 40561659).
Проте, 18.08.2023 посадова особа (представилась Наталя, вказала, що працює в ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» (ЄДРПОУ 40561659), відмовилась відкрити двері для доступу до об`єкту перевірки та надати документи для встановлення особи як посадовим особам податкового органу так і посадовим особам поліції) ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» не допустила посадових осіб контролюючого органу до перевірки за адресою м. Львiв, вул. Міртова, 36А. Вказані факти зафіксовано в акті про відмову в допуску до проведення перевірки №1142/13-01-07-09/40561659 та підтверджено відеофіксацією здійсненою посадовими особами податкового органу. Враховуючи вищезазначене, провести перевірку ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» не має можливості.
21.08.2023 року ГУ ДПС у Львівській області прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №24444/6/13-01-07-09-10.
Враховуючи наведене податковий орган звернувся до суду з вимогами про застосування адміністративного арешту коштів у вигляді арешту майна платника податків ТОВ «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Контролюючі органи мають право здійснювати щоденну обробку даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку підп. 20.1.45. п. 20.1 ст. 20 ПК України).
Згідно з підп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки..
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (п. 81.1 ст. 81 ПК України).
Пунктом 81.2 ст. 81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків..
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.
Відповідно до п. 81.3 ст. 81 ПК України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.
Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).
При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу не мають права вимагати у платника податків отримувати витяг із відповідного реєстру про взяття такого платника податків на облік відповідно до вимог цього Кодексу.
Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до підп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Згідно з п. 94.3 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з п. 94.5 ст. 94 ПК України, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
Згідно з п. 94.10 - 94.13 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.
Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.
Рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.
У всіх випадках, коли контролюючий орган вищого рівня або суд скасовує рішення про арешт майна, контролюючий орган вищого рівня проводить службове розслідування щодо мотивів прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про арешт майна та приймає рішення про притягнення винних до відповідальності відповідно до закону.
При прийнятті рішення про арешт майна банку арешт не може бути накладено на його кореспондентський рахунок.
Платник податків має право на відшкодування збитків та немайнової шкоди, завданих контролюючим органом внаслідок неправомірного застосування арешту майна такого платника податків, за рахунок коштів державного бюджету, передбачених контролюючим органам, згідно із законом. Рішення про таке відшкодування приймається судом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правовою підставою для звернення фіскального органу до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, однак підставою для проведення перевірки слугував наказ Головного управління ДПС у Львівській області № 2976-ПП від 08.08.2023 «Про проведення фактичної перевірки», який оскаржений платником податків у судовому порядку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №380/24946/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» задоволено повністю: визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Львівській області № 2976-ПП від 08.08.2023 «Про проведення фактичної перевірки»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ: 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» (79068, Львівська обл., м. Львів, вул. Міртова, 36А, ЄДРПОУ 40561659) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2684,00грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ: 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «Веселі та розумні» (79068, Львівська обл., м. Львів, вул. Міртова, 36А, ЄДРПОУ 40561659) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн.
29 квітня 2024 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про відстрочення сплати судового збору або продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №380/24946/23 повернуто скаржнику.
Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 255 КАС України).
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №380/24946/23 набрало законної сили 29 квітня 2024 року.
За правилами частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Тобто, наказ Головного управління ДПС у Львівській області № 2976-ПП від 08.08.2023 «Про проведення фактичної перевірки», який слугував підставою для проведення перевірки, визнаний протиправним та скасований у судовому порядку.
Згідно підпункту 94.2.3. пункту 94.2. статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що підстави для можливості застосування арешту майна платника податків: "платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки" та "відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу" можуть мати місце виключно у випадку, якщо така відмова чи не допуск відбулися "за наявності законних підстав для її проведення".
Законність підстав для проведення перевірки оцінені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №380/24946/23, якою наказ Головного управління ДПС у Львівській області № 2976-ПП від 08.08.2023 «Про проведення фактичної перевірки» скасовано, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування арешту майна платника податків, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржене відповідачем рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за результатами всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а тому немає підстав для його скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 316 КАС України, прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови у перерахунку щомісячної грошової виплати у зв`язку з втратою працездатності, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі № 380/20428/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. В. Онишкевич