ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/29973/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року (головуючий суддя Златін С.В.) 
в адміністративній справі №160/29973/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області,          
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 11.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, просила:
          - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 046550005726 від 03.10.2024 про відмову у призначенні пенсії; 
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 19.04.1980, а саме з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001 та періоди догляду до 3-х років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.09.2024 з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні;
В обґрунтування позову зазначено, що 25.09.2024 року ОСОБА_1 за місцем свого проживання звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду заяви,  Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №046550005726 від 03.10.2024 з підстав відсутності  у   ОСОБА_1  необхідного страхового стажу. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.            
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 046550005726 від 03.10.2024 про відмову у призначенні пенсії; 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 19.04.1980, а саме з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.09.2024 з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.          
В іншій частині позовних вимог відмовлено.          
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що трудова книжка позивача від 19.04.1980р. № б/н  містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи позивача  у спірний період з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001р. Зауважив, що наявність певних недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника. Зазначив, що відмова відповідача враховувати відомості трудової книжки, як здобутий позичкою трудовий стаж, з підстави того, що запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 є свідоцтво про шлюб, де ім`я заявниці на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта на російській мові ОСОБА_4 полягає, фактично, у формальному підході пенсійного органу  під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії. Відтак, дійшов висновку про необхідність врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 19.04.1980, а саме з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001р., відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 046550005726 від 03.10.2024 про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги періоди догляду до 3-х років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає, що такі періоди охоплюються періодом роботи позивача з 12.12.1980 по 20.09.1990р. який і так зарахований судом до страхового стажу, відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.
          Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вказує, відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.04.1980 року б/н, оскільки підставою запису про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 є свідоцтво про шлюб, де ім`я Позивача на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта на російській мові ОСОБА_4 . Не зараховано період догляду до 3-х років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прізвище матері в свідоцтві про народження ОСОБА_5 , а в свідоцтві про шлюб ім`я Позивача не відповідає даним паспорта, не зараховано період догляду до 3-х років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як в свідоцтві про народження ім`я матері на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта. Враховуючи те, що в трудовій книжці Позивача не внесені зміни передбачені пунктом 2.13 Інструкції № 58, а також не встановлено у судовому порядку факт приналежності спірних документів, що підтверджують трудовий стаж, а інші підтверджуючі документи передбачені Порядком № 637 відсутні, підстав для врахування спірних періодів роботи до страхового стажу не має. При проведенні правової оцінки наданих Позивачем документів для призначення пенсії за віком та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку Відповідачем встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 05 років 05 місяців 26 днів. Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення від 03.10.2024 року № 046550005726 відмовити Позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України № 1058-ІV, а саме наявність від 21 до 31 року страхового стажу.           
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , звернулась 25.09.2024р. до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду заяви позивача, Головним  управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення № 046550005726 від 03.10.2024р. про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Додатково зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.04.1980 без номера, оскільки підставою запису про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 є свідоцтво про шлюб, де ім`я заявниці на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта на російській мові ОСОБА_4 . Не зараховано період догляду до 3-х років за дитиною 14.09.1982, оскільки прізвище матері в свідоцтві про народження ОСОБА_5 , а свідоцтві про шлюб ім`я заявниці не відповідає даним паспорта, не зараховано період догляду до 3-х років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як в свідоцтві про народження ім`я матері на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 046550005726 від 03.10.2024 про відмову у призначенні пенсії.          Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV.
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Матеріалами справи підтверджується, що пенсійний орган не врахував до страхового стажу позивачки відомості згідно трудової книжки від 19.04.1980р., оскільки підставою запису про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 є свідоцтво про шлюб, де ім`я заявниці на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта на російській мові ОСОБА_4 .
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
В силу  ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що трудова книжка позивача від 19.04.1980р. № б/н  містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи позивача  у спірний період з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001р.
Водночас, наявність певних недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
До того ж, відмова відповідача враховувати відомості трудової книжки, як здобутий позичкою трудовий стаж, з підстави того, що запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 є свідоцтво про шлюб, де ім`я заявниці на російській мові ОСОБА_4 не відповідає даним паспорта на російській мові ОСОБА_4 полягає, фактично, у формальному підході пенсійного органу  під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про необхідність врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 19.04.1980, а саме з 19.04.1980 по 18.09.1980, з 12.12.1980 по 20.09.1990, з 01.10.1990 по 01.04.1991, з 02.04.1991 по 20.03.2000, з 21.06.2000 по 02.02.2001, з 08.02.2001 по 21.06.2001р.
Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 046550005726 від 03.10.2024 про відмову у призначенні пенсії підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.09.2024 з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.           Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.
  Аналіз зазначених обставин справи та норм законодавства дає підстави для висновку про захист прав позивача та часткове задоволення позову. 
Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для  часткового задоволення позову. 
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.  
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області  – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 26.06.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова