УХВАЛА
25 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 456/3263/15-ц
провадження № 61-9060ск25 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Моршинська міська рада, про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду  з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Моршинська міська рада, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
- зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні частиною АДРЕСА_1 для проходу та проїзду до будинку НОМЕР_1 , шляхом демонтажу (знесення) самовільно облаштованих відповідачем металевих воріт з хвірткою впоперек АДРЕСА_1 разом із металевими стовпами, на яких вони закріплені, металевого навісу через вулицю (відкритий гараж), перенести в інше місце фруктові дерева, виноград та кущі з проїжджої частини АДРЕСА_1 , 
а також забрати фрагмент металевого паркану, яким перегороджено облаштований позивачем прохід до будинку НОМЕР_1 ; 
- стягнути з відповідача на його користь 12 000,00 грн моральної шкоди.
 
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 
2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду 
від 10 грудня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Моршинська міська рада, про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні частиною АДРЕСА_1 для проходу та проїзду будинку НОМЕР_1 , шляхом демонтажу (знесення) самовільно об лаштованих відповідачем металевих воріт з хвірткою впоперек АДРЕСА_1 разом із металевими стовпами, на яких вони закріплені, металевого навісу через вулицю (відкритий гараж), перенести в інше місце фруктові дерева, виноград та кущі з проїжджої частини АДРЕСА_1 , 
а також забрати фрагмент металевого паркану, яким перегороджено облаштований позивачем прохід до будинку 9-г АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн.
У задоволенні решти вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди 4 000,00 грн відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судові витрати, які полягають
 у сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які полягають 
у витратах на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
 
10 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року (надійшла до суду 16 липня 2024 року), 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
 
Клопотання обґрунтовано тим, що він не був присутній на проголошенні постанови Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, а з повним текстом постанови він ознайомився 10 червня 2025 року.
 
На підтвердження клопотання ОСОБА_1 надав копію листа Стрійського міськрайонного суду Львівської області про направлення йому копії постанови, копію конверта на про направлення та роздруківку трекінгу відправлення.
 
Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити, 
а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на наступне.
 
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року надіслана судом до реєстру 12 грудня 2024 року, зареєстрована - 13 грудня 2024 року, забезпечено надання загального доступу - 16 грудня 2024 року.
 
Отже, з 16 грудня 2024 року заявник мав можливість ознайомитися з повним текстом постанови.
 
Крім того, заявником не надано доказів того, що судом апеляційної інстанції порушено порядок направлення заявнику постанови.
 
Посилання заявника на те, що з повний текст оскаржуваної постанови він отримав лише 10 червня 2025 року, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки у супровідному листі № 13208/25 від 05 червня 2025 року вказано, що копія постанови Львівського апеляційного суду направляється на адресу ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 28 травня 2025 року. 
 
Заявник ОСОБА_1 не надав доказів того, що до 28 травня 2025 року не було відомо про наявність постанови Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, що копія даної постанови не була йому направлена апеляційним судом у встановленому законом порядку, і що він не мав можливості звернутися до суду для отримання копії даної постанови раніше, ніж 28 травня 2025 року (тобто через півроку після її ухвалення).   
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
При цьому, заявник повинен був цікавитися рухом справи,  оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу за його апеляційною скаргою, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19 (провадження № 61-1979ск24) зазначено, що особою, не повідомленою про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання позову, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на день подання позову, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення 
в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2015 році та заявляв одну позовну вимогу немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру.
Станом на 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив - 1 218,00 грн (0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн, 0,1 розміру мінімальної заробітної плати - 121,80 грн).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги 
у розмірі 730,80 грн, а саме:
1)     Судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру - 121,80 грн;
2)     Судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 243,60 грн (12 000,00*1%=120,00, а мінімальний розмір судового збору - 243,60);
3)     Судовий збір за подачу касаційної скарги - 730,80 ((121,80+243,60)*200%=730,80).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Також, заявником порушено вимоги пункту першого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: невірно вказана назва суду, до якого подається касаційна скарга.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції 
у цивільних справах є Верховний Суд.
У касаційній скарзі вказано, що касаційна скарга подається до Верховного Суду України.
Також, у порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Крім того, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника або номер паспорту.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць