ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1058/25  Номер провадження 22-ц/814/2095/25	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,
розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2025 року по справі за заявою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також суми судового збору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також суми судового збору.
       
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2025 року від 16.03.2023 року відмовлено у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.
       
На вказану ухвалу КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради подало апеляційна скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказало, що районний суд передчасно відмовив у видачі судового наказу з підстав відсутності можливості дослідити заборгованість боржник , яка з наданого заявником розрахунку нібито не вбачається. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу.
Заявником виконані вимоги ст. 163 ЦПК України та додано копію Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №058612 від 14.11.2018 року, укладеного у письмовій формі з власником квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 .
Також на підтвердження наявності заборгованості з оплати послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій додано розрахунок нарахувань та надходжень по особовому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .
Розрахунок нарахувань та надходжень по особовому рахунку НОМЕР_1 містить інформацію про власника особового ранку, адресу, за якою він відкритий, розмір щомісячних нарахувань, оплати, суму боргу та період, за яким пред`явлено вимогу.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник надав відомості про стягнення з боржника боргу у розмірі 977,14 гривень, в той же час, боржником здійснювались регулярні платежі протягом всього строку нарахованої заборгованості, призначення яких на підставі наданих доказів не вбачається за можливе дослідити, тому, вказаний розрахунок не може бути прийнятий до уваги як достовірний доказ заборгованості боржникам, згідно ст. 79 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст. 163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.
У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Так, з розрахунку нарахувань та надходжень по особовому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що вхідне сальдо станом на 01.02.2023 року становить 147,62 грн. – це переплата за попередній період (цифрове значення з позначкою «-«).
Тобто, борг починається саме з 01.02.2023 року, а заборгованість у розмірі 977,14 грн. виникла за період з 02.2023 по 08.2024 року.
Відповідно, до оплати, що відображені у розрахунку нарахувань та надходжень, здійснювалися в межах періоду з 02.2023 по 08.2024 року.
За висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
       
За вказаних обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі судового наказу, а вказівку про те, що наданий заявником розрахунок заборгованості не може бути прийнятий до уваги як достовірний доказ заборгованості - передчасним.
Зазначене свідчить про невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття помилкового рішення про відмову у видачі судового наказу, а відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради задовольнити.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2025 року скасувати та направити матеріали за заявою КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 липня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин Л.І. Пилипчук