ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 серпня 2025 року           справа №200/2488/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року (повне судове рішення складено 13 травня 2025 року) у справі № 200/2488/25 (суддя в І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.06.2018 по 23.03.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 29.06.2018 по 04.01.2022, виплаченої 23.03.2025 на виконання постанови Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №200/564/23;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.06.2018 по 23.03.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 29.06.2018 по 04.01.2022, виплаченої 23.03.2025 на виконання постанови Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №200/564/23.
Позов обґрунтовував тим, що постановою Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №200/564/23 захищені його порушені права на індексацію грошового забезпечення.
23.03.2025 на виконання зазначеного судового рішення відповідач виплатив йому індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4107,13 грн. в місяць за період з 29.06.2018 по 04.01.2022 у загальній сумі 157 514,63 грн. (із одночасним утримання військового збору 1,5%), що підтверджується банківською випискою.
Проте, компенсацію втрати частини доходів (індексації грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідач йому не нарахував та не виплатив.
Вважаючи свої права на компенсацію втрати частини доходів (індексації грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків їх виплати порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів – індексації грошового забезпечення за період з 29.06.2018 по 04.01.2022 (що виплачена на виконання постанови Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 200/564/23) – у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів – індексації грошового забезпечення за період з 29.06.2018 по 04.01.2022 (що виплачена на виконання постанови Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 200/564/23) – у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що право на виплату індексації-різниці грошового забезпечення Позивач набув після ухвалення судового рішення по справі №200/564/23. Враховуючи специфіку фінансування ІНФОРМАЦІЯ_3 , даний факт виключає неправомірні дії зі сторони Відповідача в частині несвоєчасного перерахунку індексації-різниці грошового забезпечення.
Спірний період виплати індексації-різниці був з 29.06.2018 по 04.01.2022, отже в частині спірного періоду з 29.06.2018 по 25.02.2021 Закон 2050-ІІІ діяв в редакції від 11.02.2003 та виключав грошовий дохід – індексацію, а отже право на отримання компенсації втрати частини доходів за цей період у Позивача – відсутнє. Беручи до уваги зазначене, на час звільнення Позивача з військової служби спірна сума йому ще не належала, а вина Відповідача у її не виплаті була відсутня, що виключає вину Відповідача у несвоєчасному перерахунку індексації-різниці грошового забезпечення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.06.2018 по 04.01.2022 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (перейменований у ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.01.2022 №1 позивача у зв`язку зі звільненням з військової служби з 04.01.2022 виключено зі списків особового складу.
Права позивача на належне грошове забезпечення порушувалися відповідачем, і були захищені та відновлені в судовому порядку.
Так, постановою Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 200/564/23 скасовані рішення судів попередніх інстанцій і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 29.06.2018 до 04.01.2022 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині розміром 4107,13 грн. в місяць за період з 29.06.2018 до 04.01.2022 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
23.03.2025 на виконання зазначеного судового рішення відповідач виплатив позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4107,13 грн. в місяць за період з 29.06.2018 по 04.01.2022 у загальній сумі 157 514,63 грн., що підтверджується відповідною банківською випискою та платіжною інструкцією від 21 березня 2025 року № 484.
Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем нарахована та виплачена не була.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2  щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Отже, індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є складовою належної працівникові заробітної плати (грошового забезпечення).
Відповідно до ст. ст. 1 й 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (тобто, з 01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Детально це питання врегульовано Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року в справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року в справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року в справі № 521/940/17, від 15 серпня 2018 року в справі № 653/3356/17, від 18 квітня 2019 року в справі №161/4656/17, від 16 грудня 2020 року в справі №521/21718/16-а, від 29 квітня 2021 року в справі №240/6583/20 зазначав, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону, окремих положень наведеного Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаних постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Позивач набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Питання обчислення суми такої компенсації врегульовано ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п.п. 4 та 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.
Відповідно ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються  Держстатом.
Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.
Пунктом 5 цього Порядку визначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, вирішальними складовими для застосування формули обчислення суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати є:
1) суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць;
2) період невиплати доходу (за виключенням місяця його виплати);
3) індекс інфляції в період невиплати доходу.
Такі висновки суду відповідають положенням вказаних нормативно-правових актів, в тому числі додатку до зазначеного Порядку, в якому наведені приклади обчислення суми такої компенсації.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами, після набрання судовим рішенням (постановою Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі № 200/564/23), про яке йдеться в даній справі, законної сили позивачу за відповідний минулий період дохід у вигляді сум індексації грошового забезпечення був нарахований та виплачений як заборгованість.
Проте у місяці, в якому здійснено виплату такої заборгованості, та станом на час розгляду даної справи компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем нарахована та виплачена не була.
З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову шляхом, який гарантував би повне їх відновлення (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 200/2488/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 серпня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко

                                                                                                              І. В. Геращенко

                                                                                                              Т. Г. Гаврищук