ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2025 року	Львів	Справа № 380/10027/24 пров. № А/857/26612/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року (головуючий суддя: Сподарик Н.І., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Теплосвіт Захід» до Львівської митниці про визнання протиправними дії та скасування рішення про коригування митної вартості, -
встановив:
Приватне підприємство «Теплосвіт Захід», 10.05.2024 звернулося із позовом до Львівської митниці, яким просило визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці  ДМС України № UA209000/2023/901337/2 від 04 грудня 2023 року про коригування митної вартості товарів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав 30.11.2023 до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA209170099666U1. Митну вартість товару визначив за основним методом, надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару, таку визначив за іншим методом, аніж заявлено декларантом. Вважає, що надані документи підтверджують заявлену вартість ввезеного товару, документи не містять ні розбіжностей, ні ознак підробки,  містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, позивачем надано і визначено митну вартість за основним методом.  Вважає, що сумніви відповідача щодо розбіжностей у платіжних документах, в умовах поставки товару, у інвойсах не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901337/2 від 04.12.2023. 
Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Теплосвіт Захід» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 22 копійок.
Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства приватного підприємства «Теплосвіт Захід» понесені у справі № 380/10027/24 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Крім того, декларант під час митного оформлення не надав документів, які б підтверджували, що завантаження відбулось на складському приміщенні продавця. Відтак, документального підтвердження того, що місце завантаження товарів є складом продавця, а отже і завантаження товарів на транспортний засіб здійснювалося за рахунок останнього, ні під час митного оформлення товарів, ні в подальшому, в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, позивачем не підтверджено. Зазначає, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, а тому не має права досліджувати не поданий митному органу лист від 29 грудня 2023 року. Відсутність у декларанта документів, у яких визначено відомості про складові митної вартості не означає автоматичного застосування методу визначення митної вартості за ціною договору та обов`язку митного органу прийняти заявлену митну вартість на підставі документів, які є у наявності декларанта, оскільки це суперечитиме нормі ст. 58 МК України. Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, позивачем подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є явним порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості винесено з додержанням всіх норм чинного законодавства України. 
Позивач, 05.12.2024 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, з мотивів викладених у рішенні суду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство «Теплосвіт Захід» (код  ЄДРПОУ 43460840) зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид господарської діяльності: 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього. Інші: 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 73.11 Рекламні агентства; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Між компанією Turk Demirdokum Fabrikalari Anonim Sirketi  Турецька Республіка (TDDF) та ПП «Теплосвіт Захід» (Дистриб`ютор) 27 березня 2023 року укладено договір продажу та дистрибуції № 0001, за умовами якого TDDF зобов`язувався продати, а Дистриб`ютор купити Товар, зазначений у Додатку 1 до договору, а саме  сталеві панельні радіатори для центрального опалення з неелектричним нагрівом. Відповідно до п.6.1 договору Товар постачався на умовах FCA Інкотермс 2020.
На виконання умов договору TDDF відвантажив на адресу Дистриб`ютора згідно інвойсу № MEX2023000000774 від 23 листопада 2023 року сталеві панельні радіатори для центрального опалення з неелектричним нагрівом в асортименті та кількості 610 шт. на загальну суму 30314,93 дол США.
Декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, 30 листопада 2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію 23UA209170099666U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією 23UA209170099666U1, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації:
- пакувальний лист від 22 листопада 2023 року (код 0271);
- рахунок-проформа 2010320464 від 03 листопада 2023 року (код 0325);
- рахунок-фактура 2016468689 від 21 листопада 2023 року (код 0380);
- рахунок-фактура 2016468690 від 21 листопада 2023 року (код 0380);
- CMR 803909 від 23 листопада 2023 року (код 0730);
- сертифікат походження А 1200819 від 24 листопада 2023 року (код 0861);
- замовлення 20231102/1 від 02 листопада 2023 року (код 3000);
- електронна фактура «E-fatura» MEX2023000000774 від 23 листопада 2023 року (код 3000);
- електронна фактура «E-fatura» MEX2023000000775 від 23 листопада 2023 року (код 3000);
- платіжна інструкція № 80 від 06 листопада 2023 року (оплата товару) (код 3001);
- рахунок на оплату № 445 від 16 листопада 2023 року (транспортні послуги) (код3004);
- довідка про транспортні витрати від 16 листопада 2023 року (код 3007);
- прайс-лист виробника на торгову марку «Protherm» за умовами поставки FCA на листопад 2023 року (без дати) (код 3014);
- експертний висновок № 19-09/1309 від 28 листопада 2023 року (код 3016);
- додатки 1-6 до контракту до основного контракту від 27 березня 2023 року (код 4103);
- контракт від 27 березня 2023 року № 0001 (код 4104);
- договір транспортного експедирування № 10/23 від 27 березня 2023 року (код 4301);
- заявка про надання транспортних послуг № 445 від 16 листопада 2023 року (код 9000);
- договір транспортного експедирування № 211/23 від 16 листопада 2023 року (код 9000);
- договір перевезення вантажу № 744 від 20 липня 2023 року (код 9000);
- митна декларація країни відправлення № 23341200ЕХ00445749 від 24 листопада 2023 року (код 9610).
Відповідач надіслав в порядку до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу /МК/ України позивачу повідомлення, в якому просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.
На виконання вимоги відповідача позивачем було надано електронну декларацію країни експорту з QR кодом 23341200EX00445749 від 24 листопада 2023 року; видаткові накладні від 07 серпня 2023 року, від 06 жовтня 2023 року, від 10 жовтня 2023 року, від 16 жовтня 2023 року, від 21 жовтня 2023 року.
За результатами розгляду електронної митної декларації 23UA209170099666U1та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901337/2 від 04.12.2023.
У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901337/2 від 04.12.2023, в графі 33 зазначено наступне:
«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено:
- відповідно до умов поставок FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання з завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. В даному випадку товар відвантажено на склад в Bozuyuk, за адресою продавця є Istanbul. Отже витрати із навантаження, покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені, чим порушено п. 10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України;
- у рахунку на оплату транспортних-експедиційних послуг № 445 від 16.11.23 р., вказана лише сума винагороди за транспортно-експедиційні послуги по Україні, однак поза межами України сума таких послуг не зазначена; Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.
Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. 
Декларантом на вимогу надіслано: електронна декларація раїни експортера, видаткові накладні. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано.
Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Керуючись вищевикладеним, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100330/2023/157606 від 30.11.2023, рівень митної вартості становить 2,63 дол США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/004164 від 04.12.2023.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/901337/2 від 04.12.2023.
ПП «Теплосвіт Захід», користуючись правом, передбаченим ч. 8 ст. 55 МК України, 16 лютого 2024 року подано до Львівської митниці ДМС письмові пояснення щодо змісту товаросупровідних документів, а також надано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, зокрема:
1. копія листа від 29 грудня 2023 року з перекладом щодо місцезнаходження складу;
2. копія листа від 29 грудня 2023 року з перекладом щодо юридичної адреси;
3. копія платіжної інструкції № 3385 від 05 грудня 2023 року (оплата перевезення);
4. копія платіжної інструкції № 3387 від 05 грудня 2023 року (оплата перевезення);
5. копія акту № 426 від 05 грудня 2023 року (надання транспортно-експедиторських послуг).
Листом Львівської митниці ДМС від 27 лютого 2024 року позивачу було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості товару.
Позивач, не погоджуючись із вище вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи повністю позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1  ст. 49 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1  ст. 51 МК України  передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Згідно ч. 1  ст. 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний  за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2  ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4  ст. 57 МК України  кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6  ст. 57 МК України  у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.  59  і  60  цього  Кодексу  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  ст. 64 цього Кодексу  (ч. 8  ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2  ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1  ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2  ст. 53 МК України  визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2  ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6  ст. 54 МК України).
Так, ч. 7  ст. 54 МК України  визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1  ст. 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6  ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3  ст. 53 МК України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, щодо заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4  ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, має право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами  статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.
Судом встановлено, що позивач визначив митну вартість товару за ціною договору, яка зазначена рахунку-фактурі (інвойсі).
На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме: пакувальний лист від 22 листопада 2023 року;  рахунок-проформа 2010320464 від 03 листопада 2023 року; рахунок-фактура 2016468689 від 21 листопада 2023 року; рахунок-фактура 2016468690 від 21 листопада 2023 року; CMR 803909 від 23 листопада 2023 року; сертифікат походження А 1200819 від 24 листопада 2023 року; замовлення 20231102/1 від 02 листопада 2023 року; електронна фактура «E-fatura» MEX2023000000774 від 23 листопада 2023 року; електронна фактура «E-fatura» MEX2023000000775 від 23 листопада 2023 року; платіжна інструкція № 80 від 06 листопада 2023 року (оплата товару); рахунок на оплату № 445 від 16 листопада 2023 року (транспортні послуги); довідка про транспортні витрати від 16 листопада 2023 року; прайс-лист виробника на торгову марку «Protherm» за умовами поставки FCA на листопад 2023 року (без дати); експертний висновок № 19-09/1309 від 28 листопада 2023 року; додатки 1-6 до контракту до основного контракту від 27 березня 2023 року; контракт від 27 березня 2023 року № 0001; договір транспортного експедирування № 10/23 від 27 березня 2023 року; заявка про надання транспортних послуг № 445 від 16 листопада 2023 року; договір транспортного експедирування № 211/23 від 16 листопада 2023 року; договір перевезення вантажу № 744 від 20 липня 2023 року; митна декларація країни відправлення № 23341200ЕХ00445749 від 24 листопада 2023 року; електронну декларацію країни експорту з QR кодом 23341200EX00445749 від 24 листопада 2023 року; видаткові накладні від 07 серпня 2023 року, від 06 жовтня 2023 року, від 10 жовтня 2023 року, від 16 жовтня 2023 року, від 21 жовтня 2023 року.
З наведеного суд висновує, що при митному оформленні товару позивач надав митному органу наявні у нього документи, що визначені частиною 2 статті 53 МК України, та перелічені судом вище.
Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що митна вартість товару не може бути визнана з тієї причини, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та навів відповідні аргументи, що спонукали його дійти такого висновку.
Щодо зазначення відповідачем того, що «відповідно до умов поставок FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання з завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. В даному випадку товар відвантажено на склад в Bozuyuk, за адресою продавця є Istanbul. Отже витрати із навантаження, покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені, чим порушено п. 10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України».
Листом від 29 грудня 2023 року компанія Turk Demir Dokum Fabrikalari A.S. повідомила, що адреса цього постачальника у місті Стамбул є юридичною адресою та офіційною адресою для листування (копія додається).
Листом-відповіддю від 29 грудня 2023 року компанія Turk Demir Dokum Fabrikalari A.S. повідомила, що її виробничі потужності та склади розташовані в місті Bozuyuk (Бозуюк, Туреччина). Вказані склади використовуються для відвантаження продукції компанії «Теплосвіт Захід» згідно з Договором № 0001 від 27 березня 2023 року. Цим же листом постачальник повідомив, що всі витрати, пов`язані із завантаженням продукції на транспорт Позивача, включені в ціну продукції, включаючи інвойси № 2016468689 та 2016468690 від 21 листопада 2023 року. Завантаження продукції здійснюється безпосередньо силами та за рахунок Turk Demir Dokum Fabrikalari A.S.
Отже, компанія-постачальник повністю спростовує у своїх листах позицію митного органу. Наведена у листах від 29 грудня 2023 року інформація також підтверджується товаросупровідними документами, наданими до митного оформлення.
Крім цього, відповідно до п. 6.1. Контракту № 0001 від 27 березня 2023 року, якщо інше не погоджено в письмові формі між Сторонами, ціни на Контракту продукцію повинні бути (FCA) Free carrier BOZUYUK, Bilecik.
Тобто, сторони чітко узгодили між собою місце завантаження  склад у місті Bozuyuk (Бозуюк, Туреччина). Контракт не містить відомостей про покладення на покупця додаткових витрат, пов`язаних із навантаженням продукції на складі продавця.
Також, умови поставки чітко визначені у поданих до митного оформлення комерційних інвойсах.
Так, зі змісту Інвойсів № 2016468689 та 2016468690 від 21 листопада 2023 року вбачається, що застосовані умови Інкотермс: FCA Bozuyuk. Рахунки також не містять відомостей про покладення на покупця будь-яких додаткових витрат, пов`язаних із навантаженням товару.
Умови поставки FCA Bozuyuk також підтверджені рахунком-проформою № 2010320464 від 03 листопада 2023 року. Проформа не містить застережень щодо покладення на покупця додаткових витрат, пов`язаних із навантаженням продукції у вантажний автомобіль.
Відповідно до офіційних правил Інкотермс 2010, Термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.
Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.
Отже, умовами Інкотермс 2010 (з урахуванням змін відповідно до Інкотермс 2020) місцезнаходження продавця не обмежується його юридичною адресою.
Склад у місті Bozuyuk (Бозуюк, Туреччина) використовується постачальником Turk Demir Dokum Fabrikalari A.S. на праві оренди, а отже являється його місцезнаходженням, послуги навантаження включено у вартість товару, що підтверджено самим постачальником, а адреса у місті Стамбул  є юридичною адресою основного офісу компанії-постачальника, що повністю спростовує припущення митного органу про те, що витрати на завантаження були покладені на покупця.
Щодо зазначення відповідачем того, що «у рахунку на оплату транспортних-експедиційних послуг № 445 від 16.11.2023, вказана лише сума винагороди за транспортно-експедиційні послуги по Україні, однак поза межами України сума таких послуг не зазначена. Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу», суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Так, судом встановлено, що зі змісту рахунку № 445 від 16 листопада 2023 року вбачається, що ТзОВ «Рефер» надано ПП «Теплосвіт Захід»:
-транспортно-експедиційні послуги за межами України по маршруту Bozuyuk (Туреччина)  м\п Порубне (146000, 00 грн);
- транспортно-експедиційні послуги по території України за маршрутом м\п Порубне  Івано-Франківськ (15500, 00 грн).
Крім цього, рахунок містить окрему графу із винагородою експедитора за транспортно-експедиційні послуги по території України.
Відповідно до розділу 1 договору № 10/23 від 27 березня 2023 року, транспортно-експедиторська послуга  робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Відповідно до п. 4.2. договору, вартість наданих виконавцем транспортно-експедиторських послуг узгоджується сторонами в заявках або в додатку про тарифи. У вартість включаються витрати виконавця на організацію транспортування вантажу та винагорода виконавця з урахуванням ПДВ.
Експедиторські послуги, а також будь-які види додаткової винагороди, встановлені експедитором та надані на території України не включаються до митної вартості товару відповідно до положень ст. 58 МК України. Експедитор не стягував з позивача жодної додаткової винагороди за послуги за межами України, окрім тих, що зазначені у п. 1 рахунку № 445 від 16.11.2023.
Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: витрати на транспортування після ввезення.
Тобто, Митним кодексом України чітко визначено обов`язок включення до митної вартості товару виключно транспортних витрат до ввезення товару на територію України.
Згідно з п. 4 ст. 306 ГК України, транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу.
Відповідно до ст. 1 «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Підпунктом 8 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема: оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.
В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.
За наведених обставин, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 Митного кодексу України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав для витребування додаткових документів та прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 13.10.2021 року у справі № 804/15600/15, від 14.04.2021 року у справі № 820/4849/16, від 21.04.2021 року у справі № 809/1838/15
Крім того, слід зазначити, що наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Але не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Суд звертає увагу на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком  статті 53 МК України.
Натомість, відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті  57  та частини 3 статті  58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню.
Доводи апелянта про те, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, які не були предметом дослідження відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, а тому не має права досліджувати не поданий митному органу лист від 29 грудня 2023 року, є необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2024 року ПП «Теплосвіт Захід» було надіслано до Львівської митниці ДМС письмові пояснення щодо змісту товаросупровідних документів, а також надано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, зокрема копії: листа від 29 грудня 2023 року з перекладом щодо місцезнаходження складу; листа від 29 грудня 2023 року з перекладом щодо юридичної адреси (а.с. 84-88). Дані обставини спростовують доводи відповідача щодо його необізнаності з листами від 29 грудня 2023 року.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовують правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
 З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі № 380/10027/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін