Справа № 165/3997/24  Провадження №33/802/480/25 	Головуючий у 1 інстанції:Гайворонський О.В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Давидова Олександра В`ячеславовича в інтересахособи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 , на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25 червня 2025 рокупро притягнення  ОСОБА_1 , яка народилась  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25.06.2025 рокуОСОБА_1  визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 26.08.2024 року о 02 годині 33 хвилини у місті Нововолинську по вулиці Грушевського поблизу будинку № 2 керувала транспортним засобом марки "MAZDA 6", реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.104-105).
Не погоджуючись з таким судовим рішенням захисник Давидов О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що під час судового розгляду у місцевому суді не доведено належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а з наявного у матеріалах справи відео неможливо встановити хто саме перебував на місці сидіння водія.
Окрім того, в даному випадку було порушено право на захист, розгляд відбувся без участі захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а суд проігнорував клопотання захисника про відкладення розгляду у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному, що підтверджується документально (а.с.109-110).
На адресу Волинського апеляційного суду 01.09.2025 року від особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч.1 п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.6 ст.38 КпАП України (а.с.125-126). 
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Восковський Ю.О.,будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.123) не з`явилися. Від захисника на адресу апеляційного суду 01.09.2025 року надійшла заява про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити клопотання ОСОБА_1 (а.с.124). А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень згаданих статей КпАП України.
Відповідно до диспозиції ст.130 КпАП України адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з вимогами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. ЇЇ вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117914 від 26.08.2024 року стосовно ОСОБА_1 (а.с.1, 2);
- рапортом від 26.08.2024 року (а.с.3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1  відмовилась від проходження огляду (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2024 року (а.с.5);
- розпискою, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язується передати керування транспортним засобом та не керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння від 26.08.2024 року (а.с.6);
- відеозаписом з боді-камер працівників поліції (а.с.11).
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КпАП України, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на відеореєстратор автомобіля та нагрудні бодікамери працівників поліції.
Відтак, згідно з наявного в матеріалах справи відеозапису чітко встановлено: факт переслідування поліцейськими транспортного засобу марки "MAZDA 6"; факт запинки вказаного транспортного засобу; особу у світлому одязі та окулярами на голові, яка керувала автомобілем, і її переміщення на заднє ліве місце пасажира.
Виявивши у особи, яка перемістилась на заднє сидіння, ознаки алкогольного сп`яніння а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, працівники поліції мали всі підстави скласти відносно водія протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Таким чином, доводи апелянта про відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , також підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно останньої повністю спростовані відеозаписом з нагрудних камер та відео реєстратора працівників поліції, що і було доведено під час розгляду у суді першої інстанції.
Щодо доводів апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, за ініціативою сторони захисту, судовий розгляд неодноразово відкладався з жовтня 2024 року, а особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , жодного разу не з`явилась у судове засідання, не повідомивши суд про поважність причин її неявки. До надісланих суду клопотань про відкладення судового розгляду не надавалися відповідні докази поважності неявки, зокрема документальні підтвердження неможливості явки на судовий розгляд. Не містило таких доказів і аналогічне клопотання захисника від 25.06.2025, яке надійшло до суду вже після закінчення судового розгляду (а.с.106).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що учасники даного провадження мали можливість подати свої письмові заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак не скоротилась таким своїм правом. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевим судом було вжито всіх заходів для забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на захист та її участь у судових засіданнях, однак ані остання, ані її захисник таким правом не скористатись, а тому місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення без вище згаданих осіб.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
Оскільки постанова суду є законною та мотивованою, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі ч.1 п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.6 ст.38 КпАП України.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Давидова Олександра В`ячеславовича в інтересахособи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25 червня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                          Гапончук В.В.