Справа № 943/2220/24                                Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б. М. 
Провадження № 22-ц/811/1702/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       19 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Антоніва Назара Степановича на рішення Буського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року в складі судді Журибіди Б.М. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - 
встановив:

У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 30 березня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 848960072. 
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 848960072. 
03 січня 2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 14055.00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); та 9055 грн. - заборгованість по відсоткам. 
За умовами Договору факторингу Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній. 
Відповідачка не виконала свого обов`язку та не повернула Кредит в строки, передбачені Кредитним договором, тому просить стягнути з відповідачки заборгованості заданим кредитним договором на суму 13797,95 грн, також 3028,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 1514,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 848960072 в розмірі 13797,95 гривень, з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 8797,95 грн. - заборгованість по відсоткам та 3028,00 гривень судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив представника відповідачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволених вимог є незаконним та необґрунтованим, тому підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Стверджує, що договір не укладався, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність кредитного договору № 848960072 від 30.03.2019 із підписами обох сторін, чи факсимільним відтворенням підпису обох сторін.
У реквізитах поданого позивачем договору містяться російські символи та вказано неіснуючу адміністративну одиницю.
Висновки суду про укладення кредитного договору в електронній формі є помилковими та не ґрунтуються на законі.
У матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували факти адресації пропозиції укласти електронний договір, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі вчинення будь яких дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, обміну будь якими електронними повідомленнями тощо.
У відзиві на позовну заяву відповідачка запевняла суд, що не укладала електронного договору, не погоджувала пропозицій такого укладення та не здійснювала листування з цього приводу, подаючи відповідь на відзив позивач не спростував таких тверджень.
Зазначає, що для визнання договору укладеним в електронній формі необхідна наявність підтвердженого волевиявлення особи, яке повинно відповідати вимогам ст. 207, 638, 639 ЦПК України.
При цьому, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Звертає увагу на те, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, вважає, що позивач фактично визнав відсутність свого права вимоги.
Також вважає, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, однак суд не надав цьому належної оцінки.
Наводить попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу.
Просить скасувати рішення Буського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити у повному обсязі. Стягнути з позивача усі судові витрати.
30.05.2025 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, покликаючись на договірні відносини між сторонами, надання кредитних коштів відповідачці та відсутність доказів, які свідчили про виконання останньою свої зобов`язань, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.        
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції виходив з того, що Договір укладено Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникли цивільні права та обов`язки.
Зокрема, відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання договорів. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14055.00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9055 грн. - заборгованість по відсоткам. 
04.05.2022 з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» стягнуто грошові кошти в розмірі 257,05 грн. для погашення існуючої заборгованості, з 28.05.2020 позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій, відтак розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 848960072 становить 13797.95 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); та 8797.95 грн. - заборгованість по відсотками.
Враховуючи, що фактично отримані кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому стягнув з відповідачки ОСОБА_1 суму заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 13797,95 гривень на користь позивача.
Також суд вирішив питання судових витрат, при цьому, відмовив у стягненні витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1514,00 гривень, оскільки представником позивача не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких витрат.
Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.
30 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 848960072, в електронній формі (а.с. 5-6). 
Надаючи оцінку факту укладення такого договору суд першої інстанції виходив з того, що умови вищевказаного Договору, що розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця, Договір укладено Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникли цивільні права та обов`язки.
Порядок укладення (підписання) договорів передбачає направлення електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти.
Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір позики є укладеним. На підписаний Договір накладається кваліфікована електронна печатка Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу.
Договір позики зберігається в електронному вигляді в Особистому кабінеті Позичальника, а також направляється Позичальнику на електронну пошту. Тож, укладаючи Договір, Позичальник засвідчив, що погоджується, що Електронний підпис з Одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. У відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів.
Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення; оформлюється заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці, Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проводиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника.
Укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим.
Будь яких доказів, які б спростовували укладення кредитного договору в електронній формі, стороною відповідача не надано.
Також, судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідачки за кредитним договором № 848960072 (а.с. 7).
03 січня 2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20190103, за умовами якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 8-9).
Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно із п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.
Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.
Слідуючи Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14055.00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9055 грн. - заборгованість по відсоткам.
Згідно із наданим розрахунком заборгованості, 04.05.2022 відповідачка сплатила на користь ТОВ "ФК"ЄАПБ'' кошти в розмірі 257,05 грн. для погашення існуючої заборгованості, у подальшому позивачем не нараховувалося будь яких штрафних санкцій (а.с. 11).
Відтак, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором №848960072 становить 13797.95 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); та 8797.95 грн. - заборгованість по відсотками.
Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» свої доводи зводить до того, що набуло прав грошової вимоги до відповідачки, як боржника за кредитним договором вказаним у Реєстрі боржників, просить позовні вимоги задовольнити. 
Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд апеляційної інстанції виходить з такого. 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (с. 6 , ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідност. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, зі системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі №234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).
З врахуванням наведеного, усі доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не надав неналежну оцінку факту підписання кредитного договору між кредитодавцем та відповідачкою, як боржником, не заслуговують на увагу та спростовуються зазначеним, а також наявними у матеріалах справи доказами.
Самих лише тверджень (запевнень) сторони недостатньо для суду у контексті доказування чи спростування тих чи інших обставин, оскільки слідуючи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, а також вимогам ст. 76 ЦПК України доказування здійснюється на підставі даних, які встановлюються відповідними засобами.
Крім цього, із наявного розрахунку заборгованості за кредитним договором № 848960072 від 30.03.2019 вбачається, що кошти надані відповідачці на відкритий рахунок в АТ «Таскомбанк», що остання, як і самої наявності рахунку, перед судом не спростувала.
Таким чином, підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується дотримуватися таких.
На підтвердження заявлених позовних вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копію договору про надання кредиту, копії договорів факторингу із відповідними додатками та розрахунки заборгованості за договором, які стороною відповідачки належними доказами не спростовано.
Враховуючи наведене, колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції про встановлення факту укладення відповідачкою електронного кредитниого договору з відповідною фінансовою установою, отримання нею коштів за таким.
Наданими позивачем доказами підтверджуються волевиявлення відповідачки на отримання від кредитора грошових коштів, а також факт часткового погашення відповідачкою кредитної заборгованості.
Таким чином, уклавши кредитний договір № 848960072 від 30.03.2019, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на відповідний рахунок, відповідачка ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти, які зобов`язалася повернути, однак свого зобов`язання не виконала, що свідчить про можливість стягнення таких у примусовому порядку.
Відповідно до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Колегія суддів розділяє висновок місцевого суду про те, що підписані та скріплені печатками договори факторингу, Витяг з реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договорів, з врахуванням положень про те, що первісні кредитори зобов`язуються перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від Боржників на виконання ними своїх зобов`язань за Кредитними договорами, Право вимоги за якими відступлено Фактору, після передачі Права вимоги до Фактора, тобто у разі сплати відповідачкою коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості, однак відсутності таких фактів, відповідачка вважається такою, що не виконала зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявністю у неї боргових зобов`язань.
Враховуючи наведене, а також відсутність констатації нікчемності договорів факторингу, як і судових рішень про визнання таких недійсними, колегія суддів розділяє висновок про те, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі відповідних договорів набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором, тому стягнення заборгованості за Кредитним договором № 848960072 в розмірі 13797,95 гривень, з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), а 8797,95 грн. - заборгованість по відсотках, є підставним.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в кредитному договорі прізвище, ім`я та по батькові позичальника були зазначені російською мовою, колегія суддів звертає увагу на те, що такі розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові позичальника обумовлені перекладом прізвища, імені та по батькові, при цьому, зазначений у договорі реєстраційний номер облікової картки платника податку позичальника (3572500642) повністю співпадає з реєстраційним номером облікової картки платника податків ОСОБА_1 , тому встановленим є те, що позичальником за спірним договором кредиту є саме відповідачка ОСОБА_1 .
Із кредитного договору слідує, що сторони дійшли згоди про те, що строки позовної давності стосовно стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням (п. 3.9).
При цьому, оскільки строк позовної давності заявлених позовних вимог до набрання чинності законів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не сплив, клопотання сторони відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності не заслуговує на увагу.
Таким чином, враховуючи положення пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину та строк воєнного, надзвичайного стану, тому позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції, відсутні.
Суд, апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та залишається за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд-
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Антоніва Назара Степановича – залишити без задоволення. 
Рішення Буського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2025 року.

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич

Судді                                                         С.М. Бойко

                                                                       С.М. Копняк