ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р. 	Справа № 440/11287/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко,  повний текст складено 31.03.25  по справі № 440/11287/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) у якій просить :
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024;
зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон України № 1788-XII) період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 за посадою санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради»;
зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.06.2012 перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду з 01.01.2004 по 31.07.204, зарахованого до стажу відповідно до вимог ст. 60 Закону України № 1788-XII.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.10.1995 по даний час позивач працює на посаді - медична сестра, сестра медичного стаціонару 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». З 01.06.2012 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком за Списком № 2. ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням періоду її роботи за Списком № 2 у подвійному розмірі, починаючи з 01.01.2004, відповідач повідомив, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстави для зарахування відповідного стажу у подвійному розмірі після 01.01.2004 відсутні. Позивач вказує, що стаж на вказаних посадах відповідно до ст. 60 Закону України № 1788-XII зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, однак у порушення вказаної норми відповідачем не зараховано спірний період у такому розмірі та не проведено перерахунок пенсії позивача.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області, що полягають у відмові ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посадах санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посадах санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», а також провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605.60 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ст. 60 Закону України № 1788-XII (зі змінами), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Вказує, що страховий стаж з 01.01.2004 по 30.06.2024 обчислено з урахуванням норм частини 2, 3 статті 24 Закону в одинарному розмірі. Іншого порядку обчислення страхового стажу з 01.01.2004 законодавством не визначено. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. За документами, наявними в пенсійній справі, стаж та заробіток зараховано у повному обсязі, пенсію обчислено згідно з нормами чинного законодавства України.
Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Масюк П.С., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено, що 01.10.1995 ОСОБА_1 працювала у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» на посаді санітарка, 01.03.1998 посада санітарка перейменована на посаду молодша медсестра палатна.
Довідкою КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Полтавської обласної державної адміністрації про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 154 від 01.08.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 працює в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» і за період з 01.10.1995 (наказ № 111 від 28.09.1995) по даний час виконує обслуговування психічно хворих, до інших робіт не залучається, за професією санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення, що передбачені за Списком № 2 розділ XXIV «ОХОРОНА ЗДОРОВЯ ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА» (у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини — молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині) код КП 5132 підстава Постанова КМ України № 461 від 24.06.2016 за період з 01.10.1995 по 31.07.2024 : 28 років 10 місяців 1 день. 
Підстава для видачі первинні документи, а саме: особова картка форма № П-2, накази з особового складу, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 1992-2024 роки.
На підставі Постанови Ради Міністрів УРСР від 06.05.1987 № 168 «Про присвоєння імен учбовим та лікувальним закладам» Полтавська обласна психіатрична лікарня перейменована в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф.Мальцева. Рішенням Пленарного засідання двадцять другої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради від 19.10.2018 № 927 комунальна організація (установа, заклад) Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева з 26.12.2018 реорганізована шляхом перетворення в комунальне підприємство «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради». Найменування: КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» з 22.05.2020 змінене на КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» рішенням Пленарного засідання двадцять дев`ятої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради від 20.12.2019 № 1273.
З 01.06.2012 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV).
10.08.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила зарахувати до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посаді санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вказаних періодів зарахованих до стажу відповідно до вимог статті 60 Закону України № 1788-XII.
За результатами розгляду вказаного звернення листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 04.09.2024 № 15992-13969/Р-02/8-1600/24 позивача повідомлено, що страховий стаж з 01.10.1995 по 31.12.2003 зараховано у подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 31.07.2024 обчислено в одинарному розмірі. Чинним законодавством не передбачено пільг щодо зарахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоду роботи, починаючи з 01.01.2004.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024, позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України № 1788-XII є діючими, а стаття 60 Закону України № 1788-XII визначає пільгові умови права на пенсію за віком, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посадах санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», яка 26.12.2018 реорганізована шляхом перетворення в КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева Полтавської обласної ради», що з 22.05.2020 змінило найменування на КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». Також, суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.06.2012 перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду з 01.01.2004 по 31.07.2024, зарахованого до стажу відповідно до вимог ст. 60 Закону України № 1788-XII задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії 10.08.2024, тому з урахуванням частини 4 статті 45 Закону України № 1058-IV перерахунок пенсії проводиться у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа, тобто з 01.08.2024, а не з 09.02.2014 як вважає позивач, враховуючи ту обставину, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу за № 154 була видана позивачу КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 01.08.2024.
Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України № 1788-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років.
Відповідно до ст. 60 Закону України № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 22.02.2000 № 1489-III «Про психіатричну допомогу» (далі – Закон України № 1489-III) заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги; фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України № 1058-IV.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України № 1788-XII визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України № 1788-XII.
Частиною першою статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до приписів частини другої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За визначенням, наведеним у частині третій статті 24 Закону України № 1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону України № 1058-IV.
Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2004. До цієї дати пенсійні відносини врегульовані Законом України № 1788-ХІІ.
Відповідно до статті 60 Закону України № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Колегія суддів вказує, що вказане пільгове обчислення стажу роботи у відповідних медичних закладах, є діючим і на теперішній час.
Слід зауважити, що положеннями ст. 24 Закону України № 1058-IV, на які посилається відповідач, дію статті 60 Закону України № 1788-ХІІ не зупинено та не скасовано.
При цьому, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV передбачено, що положення Закону України № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права за вислугою років.
А відтак, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я, яка виконувалася особою і після 01.01.2004 зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 24 Закону України № 1058-IV та ст. 60 Закону України № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22 які, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування.
Суд апеляційної інстанції враховує положення статті 22 Конституції України, згідно з якими, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Наведене узгоджується також із практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.12.2021 у справі № 688/2916/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 у справі № 485/103/17 та від 04.12.2019 у справі № 689/872/17.
У постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України № 1058-IV та Законом України № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон України №1058-IV.
Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України 1788-ХІІ, то він мав би виключити з останнього усі інші положення, чого, в свою чергу, зроблено не було.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.1995 по 31.07.2024 працювала на посадах санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення та молодша медсестра приймального відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Таким чином, враховуючи, що норми Закону України № 1788-ХІІ є діючими, а стаття 60 Закону України № 1788-ХІІ визначає пільгові умови права на пенсію за віком, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посадах санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», яка 26.12.2018 реорганізована шляхом перетворення в КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева Полтавської обласної ради», що з 22.05.2020 змінило найменування на КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі цього періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2024 на посаді санітарка, молодша медсестра палатна 2а відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.06.2012 перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду з 01.01.2004 по 31.07.2024, зарахованого до стажу відповідно до вимог ст. 60 Закону України № 1788-ХІІ задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії 10.08.2024, тому з урахуванням частини 4 статті 45 Закону України № 1058-IV перерахунок пенсії проводиться з у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа, тобто з 01.08.2024, а не з 09.02.2014 як вважає позивач, враховуючи ту обставину, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу за № 154 була видана позивачу КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 01.08.2024.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 440/11287/24  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий