ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7069/25
Провадження № 22-ц/820/1614/25
Хмельницький апеляційний суд
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В., 
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/7069/25
 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року в складі судді Павловської А.А., у цивільній справі за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами поданої апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суд із позовом, в якому товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №78138737 від 19 грудня 2023 року в розмірі 45 271 грн 50 коп та судові витрати.
На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що 19 грудня 2023 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №78138737. Оскільки відповідачка здійснила дії, спрямовані на його укладання шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому їй перераховано грошові кошти у розмірі 15 000 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні Кредитного договору. Отже, кредитодавець надав відповідачці грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених кредитним договором № 78138737 у розмірі 15 000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 18.03.2024 року. Також умовами договору було передбачено, що позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: з 1-го по 15-й день користування кредитом - 2,0000 %, в сумі 4500,00 грн., термін оплати 03.01.2024 року, з 16-го по 90-й день користування кредитом - 3,5000 %, в сумі 39375,00 грн., термін оплати 18.03.2024 року (п.1.7.1-п.1.7.2). На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 53 903,70%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 58875,00 грн. (п.1.16.).
26 березня 2024 року, між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 2603, у відповідності до умов якого ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» передало (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» приймає належні ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у відповідному Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 45271,50 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32512,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», ні на рахунки попереднього кредитора.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за кредитним договором №78138737 в розмірі 45271,50 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» не погодилося з таким судовим рішенням подало апеляційну скаргу, посилається на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Так судом не прийнято до уваги, що відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 15 000 грн, на картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні кредитного договору. Вказує, що у пункті 6 кредитного договору №78138737 від 19.12.2023, в графі підпис ОСОБА_1 вказано «Я, ОСОБА_1 , отримав(ла) суму кредиту в розмірі 15000 грн. та екземпляр Договору 19.12.2023», тобто відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору та ст.12 Закону України "Про електронну комерцію, а отже, вчинила дію, яка вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Крім того, ОСОБА_1 в «шапці» та в п.6 Кредитного договору №78138737 від 19.12.2023, зазначила усі свої реквізити та персональні дані, необхідні для оформлення договору, та отримання кредиту. Оформлення договору чи інших дій пов`язаних із його виконанням в онлайн режимі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток, (за допомогою засобів електронного зв`язку) електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифіктором, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважаються такими, що мають рівну юридичну силу з документами складеними на паперовому носієві, підписаними власноручним підписом. Ця умова договору цілком узгоджується з нормами статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та умовами затвердженими Правилами надання коштів у кредит, ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», які розміщені на сайті https://cashpoint.ua/about. Відповідно висновки місцевого суду, що ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» додано до матеріалів справи примірник кредитного договору №78138737 від 19.12.2023, який не містить підпису ОСОБА_1 – ані власноручного, ані електронного, ані одноразовим ідентифікатором є безпідставними та такими, що суперечать належним і допустимим доказам у справі.
Також апелянт посилається, що після винесення оскаржуваного рішення, та задля спростування безпідставних висновків суду першої інстанції, директор ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф», ОСОБА_2 звернувся до первісного кредитора ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» з проханням надати Довідки про ідентифікацію боржників право вимоги по котрих перейшло до ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» згідно договору факторингу № 2603 від 26.03.2024. Відповідно, первісним кредитором надано довідку про ідентифікацію боржника ОСОБА_1 , яка повністю спростовує висновки суду першої інстанції про не підписання кредитного договору. Крім того, апелянт просить врахувати судову практику Київського апеляційного суду та Чернівецького апеляційного суду, в аналогічних справах.
Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься кредитний договір №78138737 від 19 грудня 2023 року, сторонами в якому зазначено ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 і за умовами вказаного договору кредитодавець надав відповідачці грошові кошти (кредит) у розмірі 15 000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором.
26 березня 2024 року, між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 2603, у відповідності до умов якого ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно переданого реєстру боржників.
Згідно з розрахунком заборгованості позивач посилався, що станом на 10 березня 2025 року у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 45271,50 грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32512,50 грн - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується витягом із Реєстру прав вимоги № 26-07/2024 від 26.07.2024 до відповідного договору факторингу.
Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» посилалася, що до товариства як нового кредитора перейшли права первісного кредитора щодо укладених договорів, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 78138737 від 19 грудня 2023 року в розмірі 45271,50 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, прийшов до висновку, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту укладення між первісним кредитором та відповідачкою кредитного договору, оскільки примірник кредитного договору № 78138737 від 19.12.2023 року не містить підпису  ОСОБА_1  – ані власноручного, ані електронного, ані одноразовим ідентифікатором, із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, з наступних підстав.
За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір № 78138737 від 19.12.2023 року, не місить доказів його підписання за допомогою електронного підпису позичальника чи одноразового ідентифікатора, що є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як достеменно встановлено судом, примірник кредитного договору який був наданий позивачем при зверненні до суду не містить ні одноразового ідентифікатора, ні власноручного підпису ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника, відтак висновок суду першої інстанцій, з огляду на вставлені обставини справи є цілком законним і обґрунтованим.
Щодо наданої ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до апеляційної скарги довідки про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , то такий доказ апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 2,3 статті 367 ЦПК України).
Крім того, кредитний договір наявний в матеріалах справи не містить накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 568189 позичальника, який був відправлений  ОСОБА_1 , відтак вказана довідка також не підтверджує факт підписання сторонами кредитного договору.
Що стосується посилань апелянта про перерахування коштів первісним кредитором на картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при укладенні договору, то слід зазначити, що матеріали справи не містять достеменної інформації, що вказаний номер карткового рахунку дійсно належить ОСОБА_1 , а також відсутні банківські документи про зарахування кредитних коштів на рахунок, що належить відповідачу.
Квитанція на аркуші справи 17 таким документом не є, оскільки не містить відповідних реквізитів, не містить даних в якому банку було відкрито рахунок і яким чином на даний рахунок перераховувались кредитні кошти, на чиє ім`я відкрито рахунок і в якій банківській установі, дана квитанція не підписана, немає печатки та незрозуміло хто такий документ видав.
З огляду на встановлені обставини, висновок суду про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, є цілком законним та обґрунтованим.
Вказані обставини, тобто свої вимоги позивач не довів належними і допустими доказами в повному обсязі. Не заявив клопотання в суді першої інстанції про витребування судом відповідних доказів в банківських установах, хоча не був позбавлений такого права.
Посилання апелянта на судову практику Київського апеляційного суду та Чернівецького апеляційного суду, в аналогічних справах, суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги, оскільки встановлені у них обставини є відмінними від обставин встановлених у даній справі.
Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер спірних правовідносин та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:        
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 серпня 2025 року.

Судді                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова